# data[].attributes.body
(франц. colonialisme, від лат. colonia – поселення) – політика країни чи групи країн, спрямована на підкорення іншої держави, території або народу за допомогою методів військового, політичного чи економічного примусу.

# data[].attributes.headline
Що дало поштовх до колоніальної експансії?

# data[].attributes.subject
Що дало поштовх до колоніальної експансії?

# data[].attributes.body
Вели́кі географі́чні відкриття́ — у всесвітній історії період XV—XVII століть, в ході якого європейські народи здійснили географічні відкриття майже в усіх регіонах Земної кулі.

# data[].attributes.headline
У XIX ст. основними цілями колоніальної політики були такі:

# data[].attributes.subject
У XIX ст. основними цілями колоніальної політики були такі:

# data[].attributes.body
1. Доступ до унікальних природних ресурсів колоній
2. Отримання дешевої або взагалі безкоштовної робочої сили, у тому числі її «імпорт» до метрополії на «брудні», непрестижні, але суспільнозначимі роботи.
3. Оптимізація торговельних шляхів, ринків збуту, ліквідація країн-посередників; досягнення більшої безпеки торгівлі.
4. Випробування нових цивільних і військових технологій, експорт шкідливих відходів своїх виробництв, можливість проведення ризикованих військових, наукових експериментів і діяльності, які могли б поставити під загрозу здоров’я та життя жителів метрополії.
5. Досягнення стратегічних зовнішньополітичних інтересів, формування системи опорних пунктіву ключових точках світу.

# data[].attributes.headline
Шляхи колоніалізму

# data[].attributes.subject
Шляхи колоніалізму

# data[].attributes.body
Колонізатори встановили на підпорядкованих землях свої порядки.
Насильницький шлях — захоплення території однієї країни іншою Договірний шлях — панування однієї країни в результаті укладання договору

Іспанський шлях — поширення католицизму та іспансь-кої мови через енком’єнду. Англійський шлях — через проведення політики апарте-їду — вигнання місцевого населення.

Але деякі держави і народи Сходу — Китай, імперія Османа, Афганістан, Персія — зберегли певні ознаки незалежності.

Вони мали уряд, законодавство, армію, поліцію, можливість підтримувати відносини з іншими державами. Колонізатори ж нав’язали їм нерівноправні договори, які обмежили їхню самостійність у галузі торгової, фінансової, митної політики, фактично пере

творивши їх на напівколонії.

# data[].attributes.body
До початку ХХ ст. Британія, Франція, Бельгія, Португалія, Італія захопили майже 80% Африки.

# data[].attributes.headline
Дискримінація

# data[].attributes.subject
Дискримінація

# data[].attributes.body
Дискримінація — менш прихильне поводження з людиною, ніж з іншими в аналогічній ситуації, через певні ознаки цієї людини.

Такими ознаками можуть бути:

мова,

релігійні переконання,

етнічне чи національне походження,

вік,

колір шкіри,

раса,

стать,

наявність інвалідності,

політичні переконання,

майновий стан,

місце проживання…

# data[].attributes.attachment_link.title
КОЛОНІАЛІЗМ як явище та процес. Колоніалізм для чайників | ЛЕКТОРІЙ

# data[].attributes.headline
Етапи колоніалізму

# data[].attributes.subject
Етапи колоніалізму

# data[].attributes.body
Якщо на першому етапі зі Сходу везли прянощі, коштовне каміння, витвори східного мистецт-ва та коштовні метали, то на другому етапі колонії перетворюються на ринки збуту продукції та стають джерелами сировини. До колоній ввозять продукцію легкої промисловості та машинобудування, а вивозять — пшеницю, бавовну, вугілля, залізну руду, тютюн, каву тощо. У колоніях бу-дуються шахти та залізниці, прокладаються телеграфні лінії. Для скорочення шляху з Європи до Азії був споруджений Суецький канал.

На третьому етапі колоніальної політики відбувається зміна напрямку колоніальної політи-ки — до колоній переносяться виробництва. Вартість праці в колоніях була мізерною, витрати на видобуток ресурсів також були незначними, що дозволяло виробляти дуже дешеву продукцію. Проте машинобудування та інші високотехнологічні виробництва залишалися в метрополіях, що давало змогу утримувати колонії в підпорядкуванні, крім того не виникала необхідність у високо-кваліфікованих робітниках.

# data[].attributes.headline
Основні риси колоніалізму

# data[].attributes.subject
Основні риси колоніалізму

# data[].attributes.body
• принципова нерівноправність відносин між метрополією і колонією (провінцією),

• відмінності в порядку формування і функціонування державних інститутів метрополії і колонії,

• домінування одного етносу або нації,

• обмеження населення колонії в правах,

• політичне панування метрополії,

• економічна експлуатація,

• руйнування культури корінного населення як примітивної,

• нівелювання етнокультурних і релігійний особливостей,

• нав’язування офіційної метрополітальної культури,

• формування ідеології, що виправдовує панування (расизм, месіанство тощо) та поширює імперські міфи й стереотипи.

# data[].attributes.headline
Підсумки колоніальних загарбань.

# data[].attributes.subject
Підсумки колоніальних загарбань.

# data[].attributes.body
Промисловий капіталізм був зацікавлений в розвитку східних ринків, в продажі там промислових товарів і купівлі сировини. Це привело до колонізації, яка в тій чи іншій мірі охопила весь світ. Але для того, щоб забезпечити свої зростаючі потреби, європейці нарощували в країнах Сходу виробництво сировини (бавовни, каучуку, мінеральних ресурсів тощо) і, головне, перетворили все вироблене в товар, тобто створили єдиний світовий ринок організований по капіталістичним стандартам. А для того, щоб такий ринок працював, потрібно було створити інфраструктуру (банки, підприємства, залізниці, порти). Слід до додати ще й належну кількість освічених людей які її обслуговують. Так зародилася нова національна еліта, яка стала на боротьбу за незалежність.

У будь-яких соціумах, з якими стикалися європейці, була власна верхівка. Вона програла європейцям. Першою реакцією переможеної місцевої верхівки було бажання пристосуватися до нових реалій. Перш за все довелося переоцінити звичні цінності порівнюючи їх з теми, що несли з собою колонізатори, будь то торгівці чи бізнесмени, солдати чи колоністи, місіонери чи адміністратори. А порівнювати, зрозуміло, було що. Європейська наука і техніка, перш за все воєнна, говорила сама за себе. Швидко зростаючий стандарт рівня життя, незвичні конституційно-демократичні права, свободи, гарантії, які захищали не лише інтереси власника, але й достоїнство громадянина, плюралізм політичного життя, обмеження ролі релігії — все це зумовило чималий вплив на соціальні верхи Сходу. Вони були готові активно співробітничати з європейцями, жадібно переймали досягнення науки й культури, отримували європейську освіту і, отримуючи підтримку колоніальної адміністрації, прагнули співробітничати з нею. Така позиція проявилася у відповідних реформах. Реформи XIX ст. були прагненням Сходу вирватися єдиним ривком з відсталості і наздогнати хоч у чомусь Європу. Такими були: політика «самопосилення» в Китаї; «реставрація Мейдзі» в Японії; танзимат в Османській імперії.

Європейський зразок на той час був орієнтиром для можновладців. І хоч суспільство зазвичай опиралося реформам (перш за все релігійні кола, які опиралися на консервативну масу селянства), цей спротив порівняно легко долався. Як в колоніях, так і в інших країнах Сходу здійснювалися конституційно-демократичні перетворення за європейським зразком, створювались парламенти, починалася процедура демократичних виборів. Словом, друга половина XIX ст. була часом сподівань на те, що Схід впишеться в європейські стандарти. Ситуація стала змінюватися в кінці XIX ст. на початку ХХ. Схід прокинувся і це пробудження виявилося зовсім не таким, як уявлялося. І сьогодні багато країн Сходу є відсталими регіонами, які не здатні бодай наблизитися до розвинутих країн. Це породжує заздрість і ворожнечу.

Інші наслідки. Зрозуміло, колоніалізм мав також і негативні наслідки. Наприклад, через політику колоніальної адміністрації в Індії сталося кілька голодоморів. Протягом Великого Голоду 1876-78 загинуло від 6,1 до 10,3 млн чоловік, підчас Індійського голоду 1899—1900 від 1,25 до 10 млн чол. Колоніалізм викликав глобалізацію хвороб. В 1820 р. по Індії прокотилась пандемія холери, яка розпочалась в Бенгалії, від неї померло 10 тис. британських військових, і незчисленна кількість індусів. В період 1817—1860 загинуло понад 15 млн чол., в період 1865—1917 ще близько 23 млн. В середині 19 ст. в Китаї розпочалась Третя пандемія чуми, яка прокотилась по всім континентам, в одній лише Індії убивши 10 млн чол. Проте, завдяки європейській медицині справи з лікуванням поліпшилася. Проведення масової вакцинації від віспи привело до зниження смертності від цієї хвороби в кінці XIX ст.

|

# data[].attributes.headline
Після завоювання кол

# data[].attributes.body
Після завоювання колоній європеці почали інтенсивно освоювати їх:

·             Метрополії направляли до цих територій значні капітали.

·             Були закладені основи спеціалізації сільського господарства у виробництві експортних (технічних) культур.

·             У колоніях будувалися залізниці.

·             Створювалася система освіти.

·             Кількісно і якісно зростала місцева бюрократія.

·             Панування європейських країн стримувало зростання злочинності і розвиток міжнаціональних та міждержавних конфліктів на етнічному та релігійному грунті.

Процес формування всесвітнього ринку був невід’ємним від процесу створення колоніальної системи.

Колоніальні пограбування та загарбання, національне гноблення, нерівність, свавілля та насильство, колоніальне рабство й національне безправ’я.

Урешти – решт, боротьба між найбільш “цивілізованими” націями за панування “нецивілізованими” народами – ось ті форми, у межах яких відбувався процес зближення народів.

Таким чином, колоніальна експансія європейських держав і США гальмувала соціально – економічний розвиток країн Азії, Африки та Латинської Америки, негативно вплинула на історичну долю їхніх народів. ЇЇ наслідки відчуваються й досі.

Разом із тим вторгнення колонізаторів до країн Азії, Африки та Латинської Америки, незалежно від їхньої волі чи бажання, мало й певні позитивні наслідки.

Вимушене залучення країн Азії, Африки та Латинської Америки до світового ринку сприяло розвитку в них товарно – грошових відносин і формуванню нових, притаманних Європі та Америці соціальних груп і соціальних відносин.

У країни Азії, Африки та Латинської Америки почала проникати передова техніка й технологія виробництва: залізниця, телеграф, телефон, кіно тощо.

Виник взаємозв'язок усіх ланок світового господарства, які вже не могли існувати одна без одної.

Розвиток світового господарства й транспортної системи сприяв відвідинам європейцями екзотичних країн, де вони знайомилися з культурою та мистецтвом інших цивілізацій. Це справило великий вплив на європейське мистецтво. У другій половині XIX ст. виникає мода на китайський та японський живопис, індійське танцювальне мистецтво, персидську поезію.

# data[].attributes.headline
Чому вони тікають?  

# data[].attributes.subject
Чому вони тікають?  

# data[].attributes.headline
Як вони живуть?

# data[].attributes.subject
Як вони живуть?