# data[].attributes.headline
Сімейні конфлікти і діти.

# data[].attributes.subject
Сімейні конфлікти і діти.

# data[].attributes.body
Багато батьків з’ясовують свої стосунки при дитині і вважають це нормальним. Але тут варто знати, що діти запам’ятовують такі негативні моменти, що впливає на їхню свідомість.

Психологиня Леся Матвєєва у виданні WoMo представила 6 доказів того, чому не варто з’ясовувати стосунки у присутності дітей.

Це викличе реакцію у дитини

Чим частіше дитина спостерігатиме сварки між батьками, тим швидше це може виробити в неї звичну схему поведінки. Так звану стандартну реакцію, де малеча почуватиметься найбезпечніше. Реакції можуть бути різні, зокрема дитина може замикатися, уходити в себе; включати паніку; проявляти агресію; впадати в безпорадність тощо.

Вимушений вибір між батьками

Коли дитина з ранніх років спостерігає сварки між батьками, вона може підсвідомо займати сторону когось одного. За словами психотерапевта Мюррея Боуена, це має вигляд створення коаліції між членами родини.

Тобто, звинувачуючи одного з батьків у присутності дітей у чомусь, мама чи тато цим “включає” їх в конфлікт. Після цього малеча не зможе залишатися осторонь і їй доведеться робити вибір. Наприклад, “тато поганий, а мама хороша” або “мама сама винна, а тата шкода”.

Труднощі в партнерських взаєминах

Якщо діти будуть розділяти батьків на “поганих” і “добрих”, то це заважатиме гармонійному розвитку особистості. Так, для дівчаток перехід на мамину сторону відіб’ється на відносинах з чоловіками. Їй буде складно довіряти хлопцям і буде здаватися, що всі вони зрадники.

А для хлопчиків протистояння з батьком матиме наслідком те, що він виросте з “антисценарієм” – не хотітиме бути таким, як тато. Він буде боятися повторити помилки батька, що може суттєво вплинути на його життя.

Почуття провини

Діти, які стають свідками сварки, можуть по-своєму інтерпретувати її та вирішити, що батьки сваряться через них. Тому краще пояснити малечі причину конфлікту. Навіть якщо ваші відносини розвалюються і ви плануєте розійтися з партнером чи партнеркою, поясніть це дітям. Не важливо, 3 роки дитині або 15 років, підберіть слова, щоб вона не звинувачувала себе в цьому.

Підвищена дитяча тривожність

Психоаналітики зазначають, що діти зчитують все, що відбувається в родині. Тому якщо у вас з вашою половиною назріває конфлікт, то краще якомога швидше його вирішити. Адже поки ви робитимете вигляд, що нічого не відбувається, діти відчуватимуть тривогу і занепокоєння.

Симптом проблеми

Окрім того, діти можуть стати жертвами сварок в сім’ї. Такі проблеми, як енурез, кошмари, заїкання, відмова від їжі, замкненість, аутоагресія (коли діти виривають собі волосся, вії, сильно гризуть нігті) – це всього лише симптом того, що відбувається в родині.

У такому разі батьки можуть бігти за допомогою до дитячих психологів, але це черговий привід не вирішувати власні труднощі з партнером чи партнеркою. Вони можуть навіть об’єднатися навколо постійно хворої дитини.

Тому батькам не варто конфліктувати при своїх дітях. Знаходьте компроміси, гармонізуйте свої відносини та показуйте свою любов дитині і один одному.

# data[].attributes.headline
Зворушливий дитячий мультик про інклюзивну освіту

# data[].attributes.subject
Зворушливий дитячий мультик про інклюзивну освіту

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
MAMABOOK - найкращий український сайт для батьків

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Іспанські аніматори створили душевний мультфільм, який піднімає проблеметику інклюзивної освіти. Мальована історія розповідає про хлопчика в інвалідному візку, який жив у притулку, а також його дружбу з оптимістичною та завжди усміхненою дівчинкою Марією. Як зміниться життя одноманітної школи, коли одного разу в ній з'явиться "особливий" хлопчик?

Уже невдовзі Марія та новенький стануть найкращими друзями. Більше того, саме вона вселятиме йому віру в життя... Цікавий повчальний мультик зі зворушливим фіналом. У перекладі з іспанської мультфільм називається "Мотузки" - і цей символ ознаменує міцну дружбу та пам'ять про "особливого" товариша.

Анімація отримала численні європейські премії. Її автор, Петро Соліс, озвучив важливість суспільної уваги до інклюзивної освіти.

ДИВІТЬСЯ ТАКОЖ: 5 чудових коротких мультиків, які вчать дітей робити добро

# data[].attributes.attachment_link.title
Зворушливий дитячий мультик про інклюзивну освіту

# data[].attributes.attachment_link.description
Душевний та повчальний мультфільм, який вчить дітей проявляти толерантність. Цікаві мотиваційні короткі мультфільми для дітей.

# data[].attributes.headline
Тиждень стресостійкості в гімназії 17

# data[].attributes.subject
Тиждень стресостійкості в гімназії 17

# data[].attributes.attachment_link.title
Гімназія №17 м. Бердичева | З 27.11 по 1.12 2023 р | Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
З 27.11 по 1.12 2023 р. в Бердичівській гімназії №17 проходив Тиждень психології. Тема, на якій базувались заходи тижня - "Тиждень стресостійкості". Мета - формування стресостійкості, пошук та...

# data[].attributes.headline
Не читанням єдиним: чекліст готовності дитини до 1-го класу

# data[].attributes.subject
Не читанням єдиним: чекліст готовності дитини до 1-го класу

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Кисельова

# data[].attributes.attachment_link.title
Не читанням єдиним: чекліст готовності дитини до 1 класу

# data[].attributes.attachment_link.description
Поради вчителя початкових класів, як батькам підготувати дитину до школи. Чекліст соціально побутових навичок мабутнього першокласника.

# data[].attributes.headline
Брошура «Дитина і соціальні мережі: що варто знати батькам, щоб захистити дитину»

# data[].attributes.subject
Брошура «Дитина і соціальні мережі: що варто знати батькам, щоб захистити дитину»

# data[].attributes.headline
1 грудня - Всесвітній День боротьби зі СНІДом.

# data[].attributes.subject
1 грудня - Всесвітній День боротьби зі СНІДом.

# data[].attributes.body
Що необхідно знати про ВІЛ/СНІД?

Хвороба, спричинена вірусом імунодефіциту людини – ВІЛ, призводить до смертельної хвороби – синдрому набутого імунодефіциту людини (СНІД). ВІЛ та СНІД – невиліковні. Людина, уражена вірусом, може виглядати здоровою і почуватися добре довгі роки, навіть, якщо вона є носієм вірусу.

Головним важелем у попередженні поширення ВІЛ-інфекції в країні є дотримання здорового способу життя, відмова від ризикованої щодо інфікування ВІЛ поведінки, насамперед вживання наркотиків, обов’язкове використання при статевих контактах засобів індивідуального захисту – презервативів. Свідоме ставлення до свого здоров’я забезпечить захист від СНІДу.

Потурбуйтесь про себе завчасно!

# data[].attributes.attachment_link.title
Гімназія №17 м. Бердичева | ❗️1 грудня - Всесвітній День боротьби зі СНІДом | Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
❗️1 грудня - Всесвітній День боротьби зі СНІДом. Що необхідно знати про ВІЛ/СНІД? Хвороба, спричинена вірусом імунодефіциту людини - ВІЛ, призводить до смертельної хвороби - синдрому набутого...

# data[].attributes.headline
Поради батькам: Як зупинити булінг?

# data[].attributes.subject
Поради батькам: Як зупинити булінг?

# data[].attributes.body
Будь-яка дитина може стати жертвою булінгу. Більшість жертв приховує це від батьків. Такі діти самотні у своїй біді і потребують допомоги. Дізнайтесь, як визначати ознаки булінгу і що робити, якщо ваша дитина стала жертвою. Детальніше: http://stopbullying.com.ua/

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зупинити булінг: поради для батьків

# data[].attributes.headline
Відкриття акції "16 днів проти насилля!"

# data[].attributes.subject
Відкриття акції "16 днів проти насилля!"

# data[].attributes.body
«16 днів проти насильства»: 17 гімназія долучилася до щорічної акції, яка стартувала 25 листопада і триватиме впродовж 16 днів. Її основна мета – привернення уваги суспільства до проблем подолання насильства у сім’ї, жорстокого поводження з дітьми, протидії торгівлі людьми та захисту прав жінок. Дати початку та завершення кампанії вибрані не випадково. Вони створюють символічний ланцюжок, поєднуючи заходи проти насильства стосовно жінок та дії щодо захисту прав людини, підкреслюючи, що будь-які прояви насильства над людиною, незалежно від її статі, є порушенням прав людини.

Соціально-психологічна служба гімназії відкрила акцію класними годинами в 7х класах, основна ціль яких теоретично та практично ознайомити учнів з темою булінгу в школі.

А ще познайомились з символом активізму проти домашнього насильства та гендерно-зумовленого насильства щодо жінок та безпечного материнства - білою стрічкою.

# data[].attributes.attachment_link.title
Гімназія №17 м. Бердичева | "16 днів проти насильства": 17 гімназія долучилася до щорічної акції, яка стартувал�... | Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
"16 днів проти насильства": 17 гімназія долучилася до щорічної акції, яка стартувала 25 листопада і триватиме впродовж 16 днів. Її основна мета - привернення уваги суспільства до проблем подолання...

# data[].attributes.headline
Будьте обережні, кібербулінг!

# data[].attributes.subject
Будьте обережні, кібербулінг!

# data[].attributes.headline
Тиждень толерантності та доброти у гімназії 17!

# data[].attributes.subject
Тиждень толерантності та доброти у гімназії 17!

# data[].attributes.attachment_link.title
Гімназія №17 м. Бердичева | 🌼Усюди і скрізь лунала тема добра і толерантності в гімназії 17 | Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
🌼Усюди і скрізь лунала тема добра і толерантності в гімназії 17. ✍️Соціально-психологічною службою закладу було проведено ряд заходів, які спрямовані на створення позитивного настрою у дітей,...

# data[].attributes.headline
👉🏻 "Що в зоні мого контролю? На що я можу вплинути?"

# data[].attributes.subject
👉🏻 "Що в зоні мого контролю? На що я можу вплинути?"

# data[].attributes.body
Запитання, яке "витягло" , багатьох в перші місяці війни і продовжує "витягувати" досі.

І не просто витягує, а й допомагає створювати, творити:

👉🏻 "Що в зоні мого контролю? На що я можу вплинути?"

Особливо ці питання рятують після читання новин. Відчуття безнадійності та безсилля захльостує штормовою хвилею, і потрібно згадати про своє рятувальне коло: "На що я можу вплинути?"

Я можу вплинути на те, щоб війна закінчилася? На жаль ні.

А що тоді у зоні мого контролю? Я можу допомагати ЗСУ та волонтерам. Я можу підтримувати людей своєю діяльністю, навчати дітей. Я можу продовжувати підтримувати бізнес, працюючи, заробляючи та купуючи потрібні мені речі тощо.

Дуже часто ми замахуємось на надто глобальні речі. Хочемо змінити те, що не в зоні нашого впливу. І зовсім ігноруємо те, що ми можемо вплинути.

Сконцентрувавшись спочатку на своєму маленькому колі впливу, ми згодом зможемо зробити його набагато більшим і змінити те, що зараз нам не під силу змінити.

Спробуйте в моменти відчаю і тривоги запитувати себе:

👉🏻 "Що в зоні мого контролю? На що я можу вплинути?"

І діяти в зоні свого контролю і впливу.

# data[].attributes.headline
Як вгамувати бурхливий клас?

# data[].attributes.subject
Як вгамувати бурхливий клас?

# data[].attributes.headline
Професійна спільнота психологічного та емоційного зростання  

# data[].attributes.subject
Професійна спільнота психологічного та емоційного зростання  

# data[].attributes.body
Мета професійної спільноти - це підвищувати інтерес учнів до психологічного та емоційного зростання. Тут ми ділимось, обмінюємось досвідом, а іноді і знайомимось з методами, формами і прийомами забезпечення мотиваційної готовності учнів до навчальної діяльності, розвитку емоційного інтелекту, будуємо свою роботу враховуючи психологічні особливості учнів та розвиваємо емоційно-етичну сферу особистості вчителя.

# data[].attributes.headline
Ресурсна зустріч педагогів: "Стоп стрес. Відновлення ресурсів в умовах сьогодення"

# data[].attributes.subject
Ресурсна зустріч педагогів: "Стоп стрес. Відновлення ресурсів в умовах сьогодення"

# data[].attributes.body
Канікули у гімназії 17 завершились ресурсною зустріччю для педагогів, яку організувала соціально-психологічна служба закладу. Було обговорено теоретичні засади поняття «професійного вигорання», діагностування його за допомогою тесту, використані вправи для кращого розуміння себе, а також відбувся обмін думками з колегами. Практична частина була не менш цікавою. За допомогою дарів природи, використовувались арт-техніки із створення та прикрашання власного Я. На заході панував піднесений настрій, активне спілкування не давало змоги відчути себе засмученим.

# data[].attributes.attachment_link.title
Гімназія №17 м. Бердичева | 🍁Канікули у гімназії 17 завершились ресурсною зустріччю для педагогів, яку орган�... | Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
🍁Канікули у гімназії 17 завершились ресурсною зустріччю для педагогів, яку організувала соціально-психологічна служба закладу. Було обговорено теоретичні засади поняття "професійного вигорання",...

# data[].attributes.headline
Ментальна допомога

# data[].attributes.subject
Ментальна допомога

# data[].attributes.body
Нагадуємо, що війна є важким травматичним емоційним періодом не тільки для дорослих, але й для дітей. Їм так само буває складно справлятися з емоційним навантаженням, що інколи може призводити до заподіяння шкоди своєму здоров’ю або навіть життю.Згідно з дослідженнями, причинами для таких випадків серед дітей стають переживання сильного стресу, глибокої невпевненості у собі, розчарування собою або іншими людьми, втрата, сімейні проблеми, проблеми в школі та у спілкуванні з однолітками. Крім того, причиною може стати підліткова депресія.
За якими ознаками можна зрозуміти, що дитині потрібна допомога?Фізичні зміни: невиспаний вигляд, на уроках чи перервах може засинати; розлади сну; загальмованість або занадто висока активність; утома, втрата енергії; скарги на головний біль чи біль у шлунку; швидка втрата ваги чи її набирання; помітні самоушкодження (порізи, глибокі подряпини, синці) на тілі. Психічні зміни: розсіяна увага дитини; зниження концентрації; тимчасова “втрата” пам’яті, коли дитина забуває свої дії чи слова; втрата відчуття часу. Психологічні зміни: помітний страх дитини; поганий настрій упродовж більшої половини дня; нервовість чи злість під час використання гаджета; агресивна поведінка без явної причини. Соціальні зміни: дитина віддаляється від однокласників та тих, з ким проводила більшість вільного часу; дитина виглядає депресивною - не комунікує з друзями; проявляє пасивність та не бере участі у спільних обговореннях; може прогулювати школу посилаючись на погане самопочуття; спостерігається замкнутість та однотипові відповіді на питання від дорослих; дитина може зникати з дому без попереджень; у комунікації з’являються нові сленгові слова, які раніше дитина не використовувала.Що робити?Якщо ви помітили деякі ознаки у дитини, то спершу поговоріть з нею і зазначте, що ви завжди підтримаєте дитину і допоможете їй справитись з будь-якою ситуацією. Якщо дитина не готова говорити - порекомендуйте їй звернутися на телефонну гарячу лінію або онлайн: контакти - нижче.
Як допомогти дитині впоратись з емоціями?Ви можете розпочати розмову, розповідаючи про свої власні почуття та досвіди. Це може сприяти відкритому спілкуванню.Уважно вислухайте дитину, коли вона розповідає про свої емоції. Покажіть, що ви її розумієте і підтримайте її почуття, намагайтесь не засуджувати та не давати поради.Не тисніть на дитину, щоб розповіла більше, ніж готова. Дотримуйтесь її темпу і комфорту.Допоможіть дитині навчитися розпізнавати свої емоції. Використовуйте слова, які описують почуття, наприклад радість, гнів, страх, сум і т.д.Якщо дитина продовжує почувати себе пригніченою або стан її погіршується, розгляньте можливість звернутися до психолога або психіатра для професійної допомоги.
Куди звернутися по допомогу? Teenergizer - це допомога для дітей у форматі “рівний-рівному”Гаряча лінія ЛаСтрада 0 800 500 335 (з мобільного або стаціонарного) або 116 123 (з мобільного).1545 (далі обрати 3) - урядова консультаційна лінія з питань безпеки дітей в інтернеті.Психологічна лінія підтримки на тему онлайн-ризиків. Працює для дітей, що постраждали від онлайн-ризиків. Також за допомогою можуть звернутись батьки, діти яких є постраждалими в інтернеті.

# data[].attributes.attachment_link.title
Безпека дитини в інтернеті | #stop_sexтинг

# data[].attributes.attachment_link.description
Інформаційно-освітня кампанія по захисту дітей від сексуального насильства в Інтернеті. Новітні ризики для дітей в Інтернеті та корисна інформація про безпеку дітей в онлайні.

# data[].attributes.headline
Як правильно і екологічно вийти з почуття образи?

# data[].attributes.subject
Як правильно і екологічно вийти з почуття образи?

# data[].attributes.body
Образа – пригнічений зупинений гнів, який не знайшов виходу.

Злість/гнів - сильна позиція, яка спонукає нас вирішити цю ситуацію - розібратися з кривдником. Але вибрати так відреагувати – це зіткнутися зі страхом відкидання чи неприйняття нас іншими.

Як не ображатись у майбутньому?

Спробувати нові психологічні сценарії реагування:

Переглянути свої очікування від людей.

Повірити, що найчастіше люди діють не проти нас, а лише відстоюють\досягають свої інтереси.

Якщо інша людина, яку ми призначили кривдником, готова почути – краще промовляти без звинувачення, так, щоб бути зрозумілою і при цьому залишатися в контакті з іншим. Це вимагає певної мужності та підготовки, щоб виражати почуття не звинувачуючи іншого, а повідомляючи про свої переживання екологічним способом, безпосередньо повідомити іншого, про свої почуття.

Помічати свої почуття та давати можливість відреагувати: поплакати, побігати, побити грушу у залі (якщо немає можливості повідомити прямо).

Пам'ятати, що це я оцінюю ситуацію, що виникла, як не дружню, що мене є вибір - як оцінити і як відреагувати.

Присвоїти собі свою реакцію, а значить свою силу, визнати, що образа – це мій спосіб реагування.

Навіщо нам потрібне це почуття, як його не відчувати?

# data[].attributes.headline
Фрази, які треба говорити собі у складні моменти життя:

# data[].attributes.subject
Фрази, які треба говорити собі у складні моменти життя:

# data[].attributes.body
✨️Моє життя в моїх руках.

✨️Боятися - нормально. Але я зможу перемогти свій страх.

✨️Я можу контролювати свої думки та змінити своє ставлення до ситуації.

✨️Я маю право ненадовго здатися, але потім знову зберуся.

✨️Я маю продовжувати піклуватися про себе.

✨️Усі труднощі в моєму житті - тимчасові.

✨️Є лише одна безвихідна ситуація. І якщо я жива, то вона зі мною ще не трапилася.

# data[].attributes.headline
❗️Поговоримо також про вчителя як найважливішу ланку формування позитивного емоційного клімату в інклюзивному класі

# data[].attributes.subject
❗️Поговоримо також про вчителя як найважливішу ланку формування позитивного емоційного клімату в інклюзивному класі

# data[].attributes.body
Адже він також є людиною і може відчувати і переживати різноманітні емоції, а не тільки

позитивні.

Педагог повинен пам’ятати, що:

1. Не можна пригнічувати та ігнорувати ті емоції, які він відчуває.

2. Треба спробувати зрозуміти, що ж відбувається. Спробувати зафіксувати свої емоції й подумати про них, коли поруч дитина, яка їх викликає.

3. Потрібно вчитися керувати власними емоціями і скеровувати їх у правильний напрям. Наприклад, навчитися проявляти їх в іншому середовищі, як-от ділитися з партнером, друзями чи звернутися до психолога.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Які проблеми в підготовці і підвищенні кваліфікації фахівців, які працюють в інклюзії? Як їх вирішувати? Про це дискутували під час форуму "Навчання без перешкод: як зробити українські школи інклюзивними?". Головна редакторка "Нової української школи" вибрала основне.
ЯКОСТІ ВЧИТЕЛЯ В ІНКЛЮЗІЇ

"Чому підготовка вчителів важлива? Розробити законодавчу базу, вділити фінансування, хоч і складно, але можна, а от змінити підходи, ставлення, цінності - найскладніше", - каже менеджер програми "Соціальний капітал" Міжнародного фонду "Відродження" Григорій Баран.

За його словами, на Міжнародному форумі з інклюзії та відповідних можливостей в освіті, що ЮНЕСКО проводила в Калі (Колумбія), йшлося, що вчителі, директори шкіл, інші працівники освіти, а також усі, хто долучені до розробки політики в галузі освіти, повинні мати цінності, ставлення та ґрунтовне розуміння, що таке інклюзія, як вона має реалізуватися на практиці.
"Саме питання ставлення і цінностей вимагає найбільше часу. Це якраз питання підготовки вчителів. Але це комплексне питання - і статусу українського вчителя, і оплати праці, і якості освітніх програм, і вад відбору. Тут кожен має робити своє на своєму місці - і вже роблять: ГО взялися за підняття статусності вчительської професії, МОН почало підвищувати учителям зарплатню".
Цю думку продовжує директорка Всеукраїнського фонду "Крок за кроком" Наталія Софій. Одна зі сфер профілю вчителя, каже вона, - розуміння концепції інклюзивної освіти.

"У наших намаганнях відійти від медичної моделі, від діагнозів (хоч ми декларуємо соціальну модель - по факту, говоримо про діагнози) ми не можемо зрозуміти, що інклюзія, насамперед, - це багатоманітність. Це про всіх дітей, які у групі ризику бути виключеними з освітнього процесу. Діти з інвалідністю, звісно, - найбільша група. Але під ризиком і представники етнічних меншин, сімей у СЖО (складних життєвих обставинах - ред.) тощо".

За словами Софій, підходи до професійної підготовки вчителя мають змінюватись, як і його роль в інклюзії. Підготовка має бути більш індивідуалізованою, і чинне законодавство це передбачає - зокрема наставництво в підвищенні кваліфікації.

І Софій, і Баран говорять про навчання педагогів одне в одного.

"Важливо ще мати професійні спільноти. Ми часто не бачимо ресурсу одне в одному. Вчителі, які вже давно в інклюзії, напрацювали свої техніки і стратегії, - каже Наталія Софій. - Треба цінувати свій ресурс, учитися одне в одного, відкривати двері класу, щоб до тебе приходили колеги - поспостерігати за твоєю працею і пізніше разом обговорити, відрефлексувати".

Професорка Інституту освіти Шяуляйського університету (Литва), головна редакторка наукового періодичного видання "Спеціальна освіта" Др. Стефанія Алішаускєнє каже, що проблема нестачі фахівців є скрізь.

"Коли я працювала в Україні над дослідженням (про стан інклюзивної освіти в Україні - ред.), побачила, що вчителям потрібна допомога. Тому що це нові ситуації, вони раніше не працювали з різноманітністю дітей. Вони потребують інструментів - зокрема й, як працювати командою з асистентом. Якщо вони не знають, як це робити, асистент сидить біля дитини, робить все за неї і таким чином її ізолює. Таку систему потрібно переглянути".

За її словами, це завдання директора, як лідера, - сформувати команду, щоб школа працювала згуртовано, щоб працівники вчилися одне в одного.
"В Україні вже є хороші приклади, і не треба дуже далеко шукати. Я не думаю, що моделі з різних країн тут приживуться. Але можна запрошувати експертів, щоб вони модерували і фасилітували".
ПІДГОТОВКА У ВИШАХ

За словами генеральної директорки директорату інклюзивної та позашкільної освіти МОН Валентина Хіврич, проблему з кадрами складно вирішити, тому що є певний період, коли людей треба готувати до роботи в інклюзивному класі або ІРЦ.

"Ми передбачаємо, що кожен ІППО перед початком навчального року проводить навчання вчителів і вихователів, які працюватимуть в інклюзивних класах і групах. За це, зокрема й, відповідають і представники обласних ресурсних центрів. Вони мають слідкувати, щоб інклюзія не починалась там, де люди взагалі не підготовлені. Також керівник закладу має попіклуватись, щоб асистент і вчителі були підготовлені", - говорить Хіврич.

За її словами, уже є програма підготовки асистента вчителя і підручник. Також у МОН працюють над програмою підвищення кваліфікації працівників ІРЦ і з вишами: щоб не перепідготовувати фахівців, а випускники хоча б мали уявлення про інклюзію, а в ідеалі - практику. Проте це складна робота, каже Хіврич, бо наші виші автономні.

До того ж, є виші, які готують не вчителів, наприклад, географії, а географів.
"Вони кажуть, що їхні випускники не йдуть працювати у школи, хоча це не так. Проте там у підготовці немає не те, щоб дітей з ООП, там просто немає дітей. І нам усім потрібно подумати, як підготувати випускників таких вишів".
Ще одна проблема - загалом незадовільна якість підготовки спеціалістів.
"Ми зараз думаємо, що, можливо, треба зробити сертифікаційний центр, щоб перевіряти рівень людей, який записано в дипломі. Ми думали збільшити кількість вступників у виші, щоб вирішити проблему з кадрами. Але зрозуміли, що з тою підготовкою це не вирішить питання".
Про проблеми в підготовці спеціалістів говорить і директорка НРЦ "Левеня", кандидатка педагогічних наук, доцентка Віра Ремажевська.

"Перша проблема - відбір під час вступу у виш. Доволі велика кількість абітурієнтів ідуть туди, просто аби отримати диплом, і не пов'язують своє подальше життя з навчанням дітей", - каже вона.

З нею погоджується Григорій Баран: "У педвиші не такий великий конкурс, але потрібен фільтр, щоб туди потрапляли саме вмотивовані люди - які хочуть бути вчителями за покликом серця. Це дуже важливо, адже і зараз та навіть 20 років тому, за маленької зарплатні, там, де люди щиро хочуть, вони роблять багато".

Друга проблема, на думку Віри Ремажевської, - система навчальних планів вишів, яка не передбачає суттєвої практичної підготовки.

"У США мене вразила в підготовці будь-якого спеціаліста, не лише педагога, вагома частка практичної підготовки. Практика українських студентів педагогіки - переважно місяць протягом 2-3 років. Як правило, вона відбувається в коридорах закладу. Безпосередньо практичних навичок студент, який отримує диплом спеціаліста, не має", - констатує вона.

Третя проблема - відсутність інтернатури.
"Ми собі не можемо уявити медика, який приходить на роботу без інтернатури. Педагог, який 1 вересня входить у клас, має вирішувати всі проблеми, до яких він практично не готовий".
Як приклад, Ремажевська наводить польський досвід: перший рік роботи молодий педагог проходить як стажер. Він має свою зарплатню як учитель, але має оплачуване (а значить відповідальне) наставництво. Тобто це не просто додаткове навантаження для більш досвідченого педагога.

ПІДВИЩЕННЯ КВАЛІФІКАЦІЇ

Інший аспект підготовки спеціаліста - підвищення кваліфікації.

"У НУШ ми говоримо, що вчитель повинен навчатися протягом життя. Це важливий момент у контексті інклюзії, - зазначає Віра Ремажевська. - Візьмімо досвід ближніх країн. Спеціаліст отримує диплом, наприклад, виключно тифлопедагога. Щоб він міг працювати з дітьми раннього віку, він має пройти додаткове навчання щодо роботи з дітьми раннього віку.
Якщо в центрі ранньої допомоги, де він працює, є діти зі складними порушеннями, то він має пройти ще додаткове навчання, як працювати з дітьми не лише з порушеннями зору".
Так само, якщо фахівець хоче працювати за новою методикою, він має навчитись. Ба більше, на Заході методики продають не окремо, а виключно з навчанням.

"Якщо ми не запровадимо таку систему, це будуть локальні вирішення проблем, які виникли сьогодні. Для вирішення будь-якої проблеми потрібна системність. Її нам слід створити", - констатує Ремажевська.

Докторка педагогічних наук, професорка, член-кореспондент НАПН України Алла Колупаєва каже, що педагогам не вистачає академічних знань.
"З повагою ставлюся до тренінгової підготовки, однак супервізорів та інших серйозних спеціалістів не можна підготувати за 3-4 дні".
Вона також нарікає на відсутність можливостей для професійного розвитку викладачів вишів: "На державному рівні відсутня допомога професорсько-викладацькому складу".

На це Валентина Хіврич відповідає, що професійним розвитком професорсько-викладацького складу має займатись Академія педнаук, адже в Україні займатись цим більше ніхто не може.

Зі свого боку, Віра Ремажевська наголошує, що українські викладачі повинні мати змогу їздити за кордон і вивчати, як працюють інші освітні системи. Стефанія Алішаускєнє ж пропонує викладачам долучитись до міжнародних дослідницьких команд - вона переконана, що ніхто не навчить професора краще, ніж інший професор.
Вікторія Топол, "Нова українська школа" Титульне фото: автор - Goodluz, Depositphotos Матеріал підготовлено за підтримки Міжнародного фонду "Відродження". Позиція Міжнародного фонду "Відродження" може не збігатися з думкою автора.

# data[].attributes.attachment_link.title
Інклюзія. Як навчати вчителів | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
Які проблеми в підготовці і підвищенні кваліфікації фахівців, які працюють в інклюзії? Як їх вирішувати?

# data[].attributes.headline
10 жовтня - Всесвітній день психічного здоров'я #WorldMentalHealthDay

# data[].attributes.subject
10 жовтня - Всесвітній день психічного здоров'я #WorldMentalHealthDay

# data[].attributes.body
Дуже важливо, щоб школа була безпечним та комфортним середовищем для всіх учасників освітнього процесу.

Саме сьогодні в нашій гімназії проходила психологічна акція: «Поділись способом підтримки психічного здоровʼя», з метою обміну прийомами турботи про себе та свій психоемоційний стан.

А в початкових класах педагоги сприяли формуванню культури піклування про ментальне здоровʼя за допомогою «психологічних хвилинок» , які використовують в щоденній роботі.

Як підтримати психічне здоров’я?

Турбота про себе може зіграти важливу роль у підтримці вашого психічного здоров'я та допомогти у лікуванні та одужанні, якщо у вас діагностували психічне захворювання.

Турбота про себе означає знаходити час на заняття, які допоможуть вам жити добре та покращити як фізичне, так і психічне здоров'я:

Регулярно займайтеся спортом. Усього 30 хвилин ходьби або занять фізичними вправами щодня допоможуть підняти настрій та покращити здоров'я. Дослідження свідчать, що фізична активність зменшує симптоми тривоги та депресії. Регулярна фізична активність також запобігає неінфекційним захворюванням, таким як хвороби серця, ожиріння, діабет і деякі види раку.

Їжте здорову їжу та уникайте зневоднення. Збалансоване харчування та достатня кількість води можуть покращити ваш стан та концентрацію протягом дня.

Дбайте про сон. Дотримуйтесь графіка та переконайтеся, що ви спите достатньо. Синє світло від пристроїв та екранів може ускладнити засинання, тому зменште вплив синього світла від телефона чи комп'ютера перед сном.

Спробуйте заняття з релаксації. Вивчіть програми для розслаблення або оздоровлення, які можуть включати медитацію, м'язову релаксацію або дихальні вправи. Заплануйте регулярний час для цих та інших корисних занять, які вам подобаються, наприклад, ведення щоденника.

Визначте цілі та пріоритети. Вирішіть, що потрібно зробити зараз, а що може зачекати. Навчіться говорити "ні" новим завданням, якщо ви починаєте відчувати, що берете на себе занадто багато. Намагайтеся пам'ятати про те, чого ви досягли наприкінці дня, а не про те, чого ви не змогли зробити.

Практикуйте подяку. Нагадуйте собі щодня про конкретні речі, за які ви вдячні. Запишіть їх увечері або прокрутіть у голові.

Зосередьтеся на позитиві. Виявіть та киньте виклик своїм негативним і марним думкам.

Залишайтеся на зв'язку. Зверніться до своїх друзів або членів сім'ї, які можуть надати емоційну підтримку та практичну допомогу.

# data[].attributes.attachment_link.title
Гімназія №17 м. Бердичева | 📒10 жовтня - Всесвітній день психічного здоров'я #WorldMentalHealthDay | Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
📒10 жовтня - Всесвітній день психічного здоров'я #WorldMentalHealthDay Дуже важливо, щоб школа була безпечним та комфортним середовищем для всіх учасників освітнього процесу. Саме сьогодні в нашій...

# data[].attributes.headline
Як правильно підтримати людину?

# data[].attributes.subject
Як правильно підтримати людину?

# data[].attributes.body
❗️ Уважно вислухайте, що людина говорить. При цьому не перебивайте, не засуджуйте, не рекомендуйте, а просто дозвольте їй висловитися.

Покажіть емпатію, тобто. Постарайтеся зрозуміти, як це людині. Співпереживайте, висловлюйте співчуття, підтримку та повагу.

❗️Запропонуйте свою допомогу. Але робіть це таким чином, щоб людина не відчувала, що ви вважаєте її безсилою або безпорадною. Наприклад: "Чи можу я чимось допомогти?" або "Якщо тобі потрібна моя допомога, я радий допомогти тобі".

Допомагайте вести позитивний спосіб життя. Переконайтеся, що людина їсть здорову їжу, займається спортом, отримує достатній відпочинок і не зловживає алкоголем чи наркотиками.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Програма розвитку ООН в Україні / UNDP Ukraine 

# data[].attributes.attachment_link.title
Вправа «Таємний таппінг»

# data[].attributes.headline
Засідання професійної спільноти психологічного та емоційного зростання. 

# data[].attributes.subject
Засідання професійної спільноти психологічного та емоційного зростання. 

# data[].attributes.body
На засіданні запланований огляд професійного стандарту вчителя, в якому виділено, що його основна мета - визначати чіткі орієнтири власного професійного розвитку, а також запобігання ризикам необ’єктивного оцінювання професійних компетентностей вчителів під час їхньої атестації та сертифікації.

А також обговорено практично питання забезпечення мотиваційної готовності учнів до навчальної діяльності.

# data[].attributes.headline
Чому ця тема важлива та як його розпізнати?

# data[].attributes.subject
Чому ця тема важлива та як його розпізнати?

# data[].attributes.body
Умій володіти собою!

1. Пам'ятайте: найкращий спосіб боротьби з душевним неспокоєм - постійна зайнятість..

2. Щоб забути свої напасті, намагайся зробити приємне іншим. Роблячи добро іншим, робиш добро собі.

3. Не намагайся змінювати чи перевиховувати інших. Набагато корисливіше і безпечніше зайнятися самовихованням.

4.Пам'ятай: кожна людина - така ж яскрава й унікальна індивідуальність, як і ти, приймай її такою, якою вона є. Намагайся знайти в людині позитивні риси, вмій бачити її достоїнства і в стосунках з нею спробуй опиратись саме на ці якості.

5.Май мужність від щирого серця визнавати свої помилки. Уникай зазнайства і дозування.

6.Вчися володіти собою! Гнів, дратівливість, злість спотворюють людину. Егоїзм - джерело багатьох конфліктів. Виховуй в собі терпіння, пам'ятай, що «рана заживає поступово». Не через дрібниці.

7.Будь-яка справа починається з першого кроку! Пам'ятай: перешкоди нам даються задля нашого розвитку.

8.Людина, має необмежені можливості самовдосконалення, причому в усіх галузях СВОЄЇ ЖИТТЄДІЯЛЬНОСТІ.

9.Будь толерантною особистістю.

# data[].attributes.headline
🌟Вчити дітей встановлювати власні кордони є надзвичайно важливою частиною їхнього виховання і розвитку! ✨ Це дає дітям важливі навички, які допоможуть їм управляти власним життям, розвивати здорові відносини з іншими людьми та досягати успіху в різних аспектах життя. 🌱🚀

# data[].attributes.subject
🌟Вчити дітей встановлювати власні кордони є надзвичайно важливою частиною їхнього виховання і розвитку! ✨ Це дає дітям важливі навички, які допоможуть їм управляти власним життям, розвивати здорові відносини з іншими людьми та досягати успіху в різних аспектах життя. 🌱🚀

# data[].attributes.body
КОРДОНИ В ВИХОВАННІ ДІТЕЙ

«Єдиний спосіб ускладнити доросле життя своєї дитини - це зробити її дитинство надто простим». Йтиметься про кордони в вихованні.

Цитата, яку я запозичила з книги «Балувати не можна контролювати» Берман Робін, як не можна до місця відображає питання побудови кордонів у вихованні. До речі, книгу рекомендую до прочитання.

Отже про саме поняття. Кордони - це якась лінія, межа, у когось стінка або паркан, звичайно ж, не видимий ні оточуючими, ні самій людині. Ця лінія розділяє де закінчуються власність і інтереси одного і починаються іншого.

В першу чергу, батькам варто подивитися на власні кордони. «Дітей виховувати марно, все одно будуть схожі на нас» (англійське прислів'я). Відповідайте чесно на кілька питань.

1. Чи ставите ви інтереси дітей на перше місце, а свої, злегка бентежачись, тихенько ховаєте ніжкою під ліжко, неодмінно, щоб ніхто не побачив?

2. Чи є у вас особистий час, який належить тільки вам?

3. Якщо він є - відчуваєте почуття провини, що робите щось тільки для себе?

4. Чи говорите ви про свої переживання, людині, яка їх викликала?

Спливли відповідні картинки, відчуття і емоції? Варто звернути увагу і енергію на зміцнення стін. Процес цей може бути довгий, вимагає багато терпіння.

Та й взагалі це справа така ... дуже жива ... Здається вже міцна цегляна кладка, аж ні - десь протікає, десь тріщина пішла, а часом обходячи володіння взагалі недобудована може виявитися.

Я не втомлюся повторювати одну просту фразу - дитині набагато безпечніше стукатися об кордони дорослого, ніж грузнути в них або взагалі виявляти порожнечу.

Згадайте, напевно у вашому досвіді були історії з дітьми, які ведуть себе дуже зухвало, нахабно. Про таких кажуть: «Зовсім від рук відбився». Все тому, що дитині страшнувато. Досвіду мало в житті, треба на щось спиратися. А нема на що. Їй би безпеку відчувати, щоб рости і розвиватися, а не витрачати енергію на виживання. У сім'ях де межі чіткі - діти менш тривожні.

Що дозволяє відстоювати свої кордони і поважати кордони дитини?

В першу чергу - вирощені і укріплені власні. У другу - батьківська стійкість.

Досягається:

1. Зрозумійте для себе правила поведінки дитини. Обговоріть загальний список у сімейному колі.

2. Вмійте говорити чітке «ні» дитині. Ваша відмова - точка росту і розвитку. Через відмову діти вчаться повазі чужих кордонів, і бонусом - гнучкості мислення. Треба ж шукати інші способи домогтися свого.

3. Дотримуйтесь концепції: «умовлянням / загрозам - НІ, наслідкам дій - ТАК». Розмови - завжди лише слова. І діти швидко засвоюють цю істину. Позначте наслідки поведінки - і обов'язково приведіть їх у виконання, якщо ваш договір був порушений.

4. Тримайте своє слово! Якщо вже сказали - робіть. Це і у вас сформує звичку думати, перш ніж сказати, і дитину навчить бути чесною і послідовною.

5. Хваліть за хороші самостійні вчинки. Це завжди мотивує краще, ніж лайка і нагадування про погане.

6. Пояснюйте чому «це - погано». Просто заборонити - диктатура. А ось пояснити - значить навчити причинно-наслідковим зв'язкам.

Звичайно, список не повний. Але він скажімо так - базовий.

Автор: Черняд'єва Анна

# data[].attributes.headline
Про соціально-психологічну службу

# data[].attributes.subject
Про соціально-психологічну службу

# data[].attributes.body
Вітаю на нашій сторінці соціально-психологічної служби гімназії №17 м.Бердичева .

Наша служба складається із соціального педагога Козловської Алли Михайлівни та практичного психолога Войтко Ілони Олександрівни, які завжди вислухають , підтримають, допоможуть.
Перелік питань, з якими варто звернутися за підтримкою до психологічної служби:

1. Адаптація дітей та учнів до умов освітнього середовища.

2. Робота з дітьми, які демонструють особливі форми поведінки.

3. Організація роботи з дітьми, що мають складнощі щодо засвоєння навчальної програми.

4. Робота з дітьми, які мають особливі освітні потреби.

5. Організація ефективної взаємодії з батьками дітей та учнів.

6. Створення сприятливого мікроклімату в освітньому середовищі.

7. Питання отримання пільг: харчування дітей, оздоровлення.

8. Профілактика шкідливих звичок (вживання наркотичних речовин, напоїв що містять алкоголь, тютюнопаління).

9. Професійне самовизначення старшокласників.

10. Інші питання.