# data[].attributes.body
VYŠLO V LN – 16. 5. 2014

Za pár dní, 12. května, uplyne 140 let od smrti litomyšlského rodáka Bedřicha Smetany. Před deseti lety vedla novinářka Alena Plavcová pro magazín Pátek LN o tomto hudebním skladateli rozhovor s psychiatrem Cyrilem Höschlem, jenž se vyjma lidských duší intenzivně zajímá také o Smetanův život a dílo.

Řadí se mezi přední psychiatry v republice, ale málo se ví, že Cyril Höschl je také výjimečným znalcem životního příběhu tvůrce české národní hudby. „To, co on, by málokdo vydržel,“ říká o autorovi slavné Mé vlasti.

Slavnostní róby, motýlky pod krkem, vůně parfémů a šum tlumené řeči – dvanáctého května byl slavnostně zahájen, už po šedesáté deváté, hudební festival Pražské jaro. Jako vždy v den výročí Smetanovy smrti (letos od ní uplynulo 130 let), jako vždy jeho Mou vlastí, kterou věnoval Praze.

Kdo z ctitelů vážné hudby, nenuceně upíjejících ve foyer vychlazené šampaňské, si ale vzpomněl, v jaké situaci slavný skladatel tenhle opus komponoval? A kdo z nás by v sobě našel tolik statečnosti jako sto šedesát čtyři centimetry vysoký jemný pán, který za své geniální dílo zaplatil nepředstavitelnou cenu?

LN Jak je vůbec možné komponovat hluchý?

Ono se to zdá stejně paradoxní jako třeba malovat při ztrátě zraku. Ale Smetana, podobně jako Beethoven, měl i jako hluchý zachovanou hudební imaginaci. Takže ztráta sluchu pro něj znamenala pouze ztrátu senzoriality, vnímavosti.

Velice trpěl tím, že nerozumí, co lidé říkají. Připadal si vyděděný ze společnosti, tím sociálním handicapem se zřejmě trápil nejvíc. Protože se ukázalo – možná i pro něj s překvapením –, že schopnost skládat jeho hluchota vůbec nenarušila. A to prostě proto, že měl hudební představivost tak fenomenálně rozbujelou, že to, že chybí abych tak řekl „mikrofon“, nebylo vlastně podstatné.

LN Dá se říct, že jeho těžké zdravotní potíže nejsou v jeho hudbě vůbec slyšet?

Až na smyčcový kvartet e moll Z mého života, kde se objeví ten vysoký tón ve finále, který je vlastně znázorněním hluchoty, na jeho tvorbě úplná hluchota překvapivě není vůbec znát. Ale vzhledem k tomu, že dneska už je jasná diagnóza jeho nemoci, zase tak velké překvapení to není. Protože pro progresivní paralýzu jako následek syfilidy je typické, že člověk ztrácí sebekontrolu i intelektové funkce, ale to téměř záhadně kontrastuje se schopností dál vykonávat to, co dřív uměl.

Takže třeba u Smetany kontrastuje postupující choroba, která posléze vedla až k rozpadu osobnosti, s tím, jak krásný, úhledný rukopis a bezchybný styl měl v dopisech skoro až do konce života. A druhý paradox je, že v době, kdy už s ním prakticky nebyla řeč, kdy měl halucinace sluchové i zrakové, kdy ho v jeho pokoji navštěvovaly neexistující postavy, kdy ohrožoval sebe i okolí a nebyl schopen dodržovat základní hygienické návyky, ještě psal krásnou hudbu, prakticky až do poslední chvíle. Ale to prostě k diagnóze progresivní paralýzy patří. A vidíme to nejenom u Smetany, ale i u jiných velikánů s touto diagnózou, jako byl třeba Franz Schubert.

LN Symfonickou báseň Vltava napsal hluchý Smetana za osmnáct dní – prakticky bez chyb, bez skic. Setkala jsem se s teorií, že v jisté fázi syfilidy překrvování mozkových plen dráždí šedou kůru mozkovou, čímž se zvyšuje její výkon. Může být syfilis daň za genialitu?

To je spekulace, která není dostatečně podložená. Ale je to jedna ze snah, jak tenhle paradox, o kterém jsem mluvil, vysvětlit. Obávám se, že to takhle jednoduché nebude. Protože existuje řada jiných stavů, kdy dochází k překrvování měkkých plen nebo dráždění mozkové kůry, a není známo, že by to zvyšovalo kreativitu. Taky u tisíců jiných syfilitiků nemoc vede pouze k destrukci, žádnou tvorbou není provázena. Čili spíš bych řekl, že tady došlo k setkání génia s chorobou. A taky že Smetana tu chorobu ze všech svých sil překonával.

Ostatně to zdaleka nebyl jediný jeho problém. Byl to vlastně velmi trpící člověk. Celý život ho silně bolely zuby, ucpával si díry v zubech gutaperčou. Měl furunkly, vředy po těle. Byl silně krátkozraký. Taky měl asymetrický obličej, protože když mu bylo jedenáct, v Jindřichově Hradci s kluky nacpali do lahve střelný prach a vybouchlo jim to – Smetanovi to poranilo pravou tvář. A protože se bál, že doma dostane, šel si to umýt do rybníka, čímž si do rány zanesl infekci. Dostal osteomyelitidu, zánět kostí, což vedlo k deformaci obličeje. Později to maskoval vousy, které si vpravo stříhal míň než vlevo.

Kromě toho se ale dá říct, že zažil i obrovskou nepřízeň osudu, velké osobní tragédie. V rozmezí asi deseti let mu zemřely tři ze čtyř dětí. Na cestě z Göteborgu mu v Drážďanech umřela na tuberu první manželka Kateřina. Byl pronásledován svými konkurenty a nepřejícníky. A v padesáti letech ohluchl. To by opravdu málokdo vydržel. (...)

LN Jaký to byl člověk z pohledu psychiatrie?

Já myslím, že byl extrovert, zejména v mládí. Byl velmi společenský, strašně rád tancoval. Dokonce na tanečních zábavách hrával na piano a bavilo ho to, komponoval i spoustu příležitostných skladeb. A poznámka pod čarou: z pietních důvodů se to nezdůrazňuje, ale zřejmě nenechal jednu sukni na pokoji – zejména v Prozatímním divadle. František Pivoda, pěvecký pedagog a málo úspěšný skladatel, Smetanu pomlouval, že se „vlichocuje kdejaké baletce a vysvětluje dámám z opery jejich role na dlouhých projížďkách kočárem k Císařskému ostrovu nebo do chuchelských lesíků“. Ale na tom šprochu bylo asi pravdy trochu. (...)

LN Víc než sto let se vedly odborné i neodborné spory o povahu Smetanovy nemoci. Vlastně bylo dlouho tabu tvrdit něco jiného, než že ho, zjednodušeně řečeno, uštvaly malé české poměry. Dostalo to nacionalistické rozměry – němečtí badatelé se přikláněli k syfilidě, čeští ke sklerotické teorii. Dnes už žádné pochybnosti nejsou?

Je to skutečně tak, že hned po jeho smrti, respektive po pitvě, kterou vedl profesor Josef Hlava, přednosta Hlavova ústavu, a u které bylo ctihodné konzilium lékařů, například profesor Thomayer, po němž je pojmenovaná Thomayerova nemocnice, se rozhořela nesmírně hořká diskuse, živená nacionálními emocemi, která trvá překvapivě dodnes. Dodnes se najdou zastánci té sklerotické teorie, kteří jsou vždycky popuzeni – a popuzeni budou jistě i teď, až toto budou číst –, když slyší o syfilitické povaze Smetanova onemocnění.

Jenomže já jsem přesvědčen, že ta choroba v očích rozumného člověka Smetanova génia nijak neumenšuje. Protože každá doba má své choroby. A jako tuberkulóza i syfilis patřila k období romantismu, v němž kulminovala Smetanova tvorba. Taky nebyl v dějinách hudby sám – například u Beethovena je to částečně sporné, že měl syfilis, ale u Franze Schuberta jasné. Naše společnost se ale se svým AIDS nemá co vyvyšovat nad jakoukoli předchozí epochu.

LN Takže se dá říct, že syfilis byla neromantickou součástí romantického životního stylu?

Je to tak. O Smetanovi platí – s nadsázkou – to, co kdysi řekl André Gide o Sovětském svazu: že o něm lze buď s láskou lhát, nebo s nenávistí říkat pravdu. O Smetanovi se s láskou lhalo a Němci – jistě ne s nenávistí – říkali pravdu.

Ten spor byl definitivně vyřešen až na konci 20. století, zejména exhumací Smetanových ostatků, kterou provedl antropolog profesor Emanuel Vlček. Spolu s dalšími odborníky, jejichž seznam by byl dlouhý, protože šlo o laboratorní, mikroskopická i jiná vyšetření, přinesl sérii důkazů, z nichž každý sám o sobě by jistě mohl být zpochybnitelný, ale dohromady dávají mozaiku, která nepochybně svědčí pro diagnózu progresivní paralýzy jako posledního stadia syfilidy. Hovořit ještě dneska o tom, že Smetana měl aterosklerózu či něco jiného, hraničí s bludem.

Redakčně kráceno

ALENA PLAVCOVÁ

# data[].attributes.body
Tuhle kapitolu jsem zařadila, protože formativní hodnocení je jeden z pilířů vzdělávacího procesu ve ŠKOLAMYŠLI. Promítá se v něm komunikace škola, dítě, rodič.

Ale ne vždy se tyto proudy protínají.

Často v týmu přemýšlíme, jak vytvářet prostředí, ve kterém by všechny tři strany vnímaly hodnocení se stejným výstupem.

# data[].attributes.body
čtete obnovené ŠKOLAMYŠLENÍ (časopis, který vydávali zakladatelé ŠKOLAMYŠLE) ve verzi 2024+.

Je to příležitost nést filozofii, hodnoty, zaměření, atmosféru. Je na co navazovat.

V padletu vidíte kapitoly, kterými je potřeba rolovat dolů nahoru a doprava doleva, abyste získali všechny informace.

Přeji Vám krásné letní dny.

Radka

# data[].attributes.body
Vyplněním dotazníku pomáháte škole nastavovat procesy co nejefektivněji, vstřícně k dětem, učitelům i Vám, rodičům. Ocenění a doporučení jsou součástí formativního hodnocení.

Rozklikněte v příloze a vyplňte, prosím, do 17.6.

Děti své dotazníky vyplňují ve škole. Tyto jsou opravdu jen rodičovské.

# data[].attributes.body
Tady to letos začalo ... a rok se s rokem sešel.

Přijímačky na střední školy jsou formou hodnocení - v tomto případě sumativní se srovnáváním jedinců v tom nejostřejším provedení. :-)

V devátém ročníku máme 8 žáků.

Všichni se dostali na střední školy, které si vybrali. Šest z nich na svou první volbu. Dva na druhou zvolenou školu.

Školy, kam se děti dostaly:

Gymnázium Litomyšl

Gymnázium Polička

Pedagogická škola Litomyšl obor předškolní a mimoškolní pedagogika

Obchodní akademie Chrudim

Stavební SŠ Vysoké Mýto

Zahradnická škola obor scénická a výstavní tvorba

Automechanik Ústí nad Orlicí

Technická a dopravní škola Česká Třebová obor informační technologie a kyberbezpečnost

# data[].attributes.headline
Centrum vzdělávání a sociálního podnikání

# data[].attributes.subject
Centrum vzdělávání a sociálního podnikání

# data[].attributes.body
13.5. jsme měli možnost prezentovat projekt Centra.

20.6. bude zastupitelstvo Litomyšle hlasovat.

13.6. navštíví Dětskou skupinu Školamyšl i Základní školu Školamyšl zastupitel a senátor Michal Kortyš. To je on, co ve své prezentaci záměru v Kláře dal přednost nám. :-)

# data[].attributes.attachment_link.title
Nové projekty pro Vilu Klára v Litomyšli a další. Zvítězí v roce 2024 hotel, nebo sociální podnik?

# data[].attributes.body
Na Budislavi jsme si večer povídali o kroužcích. Rodiče se ujišťovali, jak je důležité, aby děti rozvíjely všechny své zájmy, nadání i případné nadání. Jak je žádoucí, aby co nejvíc volných chvil vyplnily aktivitou, aby "nebyly na mobilu".

Vzpomněla jsem si na píseň Satelity od Zrní.

Kdysi na manažerském školení Sedmi návyků jsem se zamýšlela nad svými životními hodnotami. Příběhem jsme je měli seřadit od té nejdůležitější. Většinou jsme na vrcholu měli rodinu, někdo Boha. Lektor říká: "Teď otevřete svoje diáře. Zkuste rozvrhy přeorganizovat tak, aby Vaše nejvyšší hodnoty zaujímaly v diáři adekvátní čas."

Díky za společně strávené chvíle na rodičovském víkendu v Budislavi. Bez výkonů, efektivity, ale s láskou.

# data[].attributes.body
24.-26.5. jsme trávili na Budislavi. Účastnilo se 30 rodin.

V pátek jsme zahájili kvízem o historii Školamyšle. V sobotu se děti pustily do bojovky. Dospělí prošli kurzem Formativního hodnocení a první pomoci. Fandili jsme českým hokejistům. Někteří se prošli k Toulovcovým maštalím. Pochutnali jsme si na lokších. Děti zaválely na diskotéce.

Díky rodičům 12 za organizaci.

# data[].attributes.body
30.5.-2.6. jsme byli již tradičně na Zlínfestu s ročníky 67.

Zhlédli jsme 11 filmů. Nejčastěji o dívčí síle a odhodlání. O tom jak se děti potýkají s ambicemi rodičů. O sounáležitosti. O těžkostech uprchlíků. O tom, jak je těžké vymanit se tlaku přesvědčení. O šikaně.

Témata filmů jsme využili k zajímavým diskuzím.

Po dokumentu o cheerleaders jsme začali přemýšlet, jak prvky akrobacie obohatit hodiny tělocviku.

Na besedách s tvůrci a herci snímků z různých koutů světa měly naše děti zajímavé dotazy.

Každý rok jsme nadšení ze Zlínské architektury - Baťova památníku, Baťových domků, Baťova mrakodrapu a dokonce i Baťou založeného lesního hřbitova.

# data[].attributes.body
Pobyt ve Vesmíru jsme si užili náramně.

Krásná příroda, společné chvíle, hry, bádání, překonávání překážek, služby v kuchyni, túry, lanové centrum, balónková bitva, uspávání nejmladších nejstaršími, rituál pro deváťáky.

Skvěle vybrané místo, na které se budeme rádi vracet.

# data[].attributes.body
S Markem Šulcem, designovaným uměleckým ředitelem festivalu Smetanova Litomyšl, o punkových Dvou vdovách v angličtině, Pivním oratoriu i metalové úpravě Vltavy

LN Jaké to je, pořádat velký festival na malém městě?

Výhoda je v tom, že město samotné festivalem opravdu žije. Musíme si uvědomit, že Litomyšl má deset tisíc obyvatel a všichni lidé, kteří tam žijí, vědí, že se festival koná. Někdo s velikou radostí, protože město ožije jako nikdy. Někdo s nelibostí, že nemůže zaparkovat, že naráží na nějaká omezení v přístupu na místo, kam je zvyklý pravidelně chodit. V letošním roce mohou být obyvatelé rozladění tím, že opět pořádáme koncerty ve festivalové hale, což je místo, kam lidi chodí do fitka, nebo vedle do bazénu, na koupaliště. To může být pro místní nevýhoda.

Je také náročnější sehnat všechny pracovní síly, které tak velký festival potřebuje. Na druhou stranu festival má už takové jméno a je tak dobře známý, že má i jasně danou strukturu brigádníků, kteří budou pomáhat u prodeje vstupenek, u kontroly vstupů, řidičů festivalové flotily. Mladí lidé s festivalem počítají, těší se na něj. Je to pro ně veliká čest a žijí tím. A žije tím třeba celé místní gymnázium, celá zemědělská škola. A to je z mého pohledu vlastně fenomén a výhoda. Ano, festival má podtitul Festival s geniem loci. Samozřejmě primárně je to myšleno na místo samotné, na zámek UNESCO, na rodiště Bedřicha Smetany, ale genius loci z mého pohledu dělají i lidé, ti místní, kteří možná občas brblají, že nemají kde parkovat, ale festivalem žijí a radují se z něho.

LN Není těžké sehnat do lokality, jako je Litomyšl, dostatek návštěvníků? Všiml jsem si, že máte speciální festivalové linky z Hradce a z Brna.

Festivalové autobusové linky jsou letošní novinkou, sami jsme zvědaví, jaký bude zájem. Obecně není problém sehnat posluchače, těžké je se v Litomyšli ubytovat. Bojujeme s ubytovacími kapacitami Litomyšle, protože když si vezmete, že přijede Národní divadlo z Ostravy, tak to znamená orchestr, sbor, technici, sólisté, všechny potřebujete ubytovat, a vedle toho chceme ubytovat i návštěvníky. Primárně víme, že návštěvníci jsou z okolních regionů, víme, že jezdí z Prahy, víme, že jezdí z Brna. Víme též, že by velmi rádi zůstávali na festivalu déle, ale nemáme pro ně ubytování. S naplněním festivalových koncertů nemáme problém.

LN Kolik máte prodaných vstupenek?

Hodně, zhruba 70 procent.

LN A Litomyšlští, koupí si vstupenku?

Celá řada. Jsou koncerty, kdy vidíme, že litomyšlské publikum už se opravdu těší a vyhlíží nákup. Někdy vybírají řekněme hudebně ne tak složitý program typu Má vlast či Prodaná nevěsta. Podívám-li se na letošní ročník, určitě je přiláká Koncert na přání, kde si připomeneme 100 let české písničky.

LN Vaše dramaturgie je posluchačsky velmi přístupná, otevřená. Pivní oratorium, to je festivalová objednávka?

Není, to si objednal orchestr FOK u Jana Kučery, ale máme obrovskou radost z toho, že se Vojtěchu Stříteskému jako dramaturgovi podařilo domluvit právě s Janem Kučerou a FOK na koncertu, který je oslavou piva a na jehož začátku zazní symfonická předehra Radegast od Otmara Máchy. Není to naše objednávka, ale mám pocit, že FOK skladbu uvedl opravdu jenom jednou v Praze. Přijede i Jiří Lábus v roli vypravěče, obsazení je skvělé a každý návštěvník po konci představení dostane pivo s sebou.

LN Máte každodenní program v zámeckých zahradách úplně zdarma. Je vaším cílem přilákat místní či jakékoli náhodné mimojdoucí a vtáhnout do hudebního dění?

Festivalové zahrady jsou jakýmsi off programem festivalu. Myslím si, že je to fenomén, který některé festivaly převzaly jako inspiraci z Litomyšle, z čehož mám radost. Program je zdarma, každý festivalový den. Samozřejmě největší nabídka je v rámci víkendů, kdy jsou zahrady plné lidí. Chodí tam převážně místní, tráví tam celé dny, třeba na dece s dětmi, koupí si pivo a párek a užívají si program. Festivalová zahrada může být takovým dobrým oslím můstkem do světa hlavní festivalové řady. V rámci programu zahrad vidíme špičkové mladé muzikanty převážně z konzervatoří nebo základních uměleckých škol, jak hrají klasiku. Vedle nich se objevují mladé taneční soubory ze ZUŠ, ale i popoví nebo jazzoví zpěváci a zpěvačky, letos tam budeme mít i dva rapery, Vladimíra 518 a 7krát3, kteří budou uzavírat poslední festivalový den v zahradách. Zkrátka zveme spíš mladší interprety, pro které je radost být součástí off programu Smetanovy Litomyšle. Loni končil závěrečný den v zahradách Malým princem s Honzou Cinou a Katkou Bohatovou a zahrada praskala ve švech. Víme, že část publika přichází do zahrad s tím, že hlavní festivalový program ještě není pro ně.

LN Letošní ročník je specifický, protože slavíme 200 let od narození Bedřicha Smetany. Jak je dramaturgie zacílena? Udržovat povědomí o Smetanových dílech, nebo spíš lákat posluchače do říše „vážné hudby“?

To je samozřejmě otázka, kterou si klademe dnes a denně. Jak přistoupit k smetanovskému odkazu? Letošní důležité výročí nám samozřejmě pomáhá představit co možná nejvíc Smetanovu tvorbu. Vedle všech jeho osmi dokončených oper zazní třeba i triumfální symfonie, která se nehraje tak často. Potíž je se Smetanovou klavírní tvorbou, která čítá zhruba osm hodin muziky. Smetana byl výtečný klavírista a pro sólový klavír toho napsal opravdu hodně. My samozřejmě víme, že ne všechno je créme de la créme a že klavíristi velmi pečlivě vybírají, co budou hrát. Naším společným cílem s Michalem Medkem do budoucna je ideálně přilákat zahraniční interprety, kteří by se podívali na Smetanovu tvorbu svou optikou. Rozhodně chceme, aby Smetana byl nedílnou součástí festivalu, každého festivalového ročníku.

LN Jsou třeba Dvě vdovy, jež máte v programu, onen pohled zvenčí?

Jsme na to velmi zvědaví, už jsme přidali ještě jedno představení navíc. Tohle nastudování se na Dvě vdovy podívá určitě novým způsobem už jenom proto, že to bude verze v angličtině. Bude velmi netradiční, možná pro konzervativní publikum i trochu třaskavé, protože slyšet Smetanu v angličtině v jeho rodné obci je trochu nečekané. Ale je to verze Grahama Vicka z 90. let, kterou upravil pro svůj soubor v Birminghamu. Na úpravě se podílel David Pountney, jméno velmi známé z operního světa. Inscenace vychází z původní Smetanovy verze z roku 1874, kde měl hodně prózy, hodně mluveného slova. Celé to bude režírovat mladý italský režisér, který vyhrál režisérskou soutěž vyhlášenou Operou Europa. Pracovně říkáme, že to bude možná taková punková verze Dvou vdov, zasazená do prostředí pečovatelského domu. Režijní koncepce představuje dvě vdovy jako starší dámy, které v sobě mají stále vášeň. Vlastně chce otevřít téma vášně, lásky a sexuality u starých lidí v domově důchodců.

LN Ve festivalovém programu máte i operu na zámku Nové Hrady, celkem pět představení. To je takový zájem?

Ano, novohradské opery jsou obrovským fenoménem. Odehrávají se zhruba 15 kilometrů od Litomyšle na rokokovém zámku. Už samotný rokokový zámek není úplně běžný, navíc je v 90. letech zrekonstruovaný, má zahrady a servis včetně cukrárny a restaurace, kam denně míří desítky lidí na výlet. Využíváme novohradský zámek právě k takové v nejlepším smyslu slova barokní zábavě: návštěvník nevidí jen samotnou operu, ale lákají jej... napadá mě slovo hrátky. Příchozí vidí, že někde v keři se něco děje, zahrají tam herci, zpěváci zazpívají, u jezírka se také něco děje. Vlastně vás to naláká na samotné představení, navíc součástí návštěvy je i catering. Je i možnost se příjemně najíst, lehce napít. To vše je součástí vstupenky. Kdybychom těch představení měli deset, víme, že se vyprodají. Nové Hrady jsou takovou barokní kratochvílí festivalu.

LN Letošní Litomyšl tedy návštěvníka zahrne jen samou hudbou?

Máme také Smetanovu výtvarnou Litomyšl, což je už mnoho let nedílná součást festivalu, a celá řada lidí jezdí do Litomyšle právě kvůli vernisážím nebo výstavám. A letos podruhé budeme mít Smetanovu poetickou Litomyšl, což je další doprovodný program festivalu, na různých místech se představuje různá poezie, je tam i slam poetry.

Když ráno přijedete do Litomyšle a víte, že večer půjdete na koncert, můžete jít do zahrady, na výstavu, můžete se potkat se slamerem, který vám jen tak zahučí do ucha na náměstí básničku… To je pro mě výhoda festivalu v Litomyšli, že návštěvníci sem nejedou osmnáctkou tramvají na poslední chvíli z práce za pět minut půl osmé a pak zase stíhají tramvaj domů, aby ráno v devět byli v kanceláři. Sem ideálně přijedou na víkend či na tři dny, nikam nespěchají a dají si snídani v zahradě. Tohle je výhoda festivalu na místě, do kterého musíte dojet.

MARTIN ZVĚŘINA

# data[].attributes.body
S lítostí oznamuji, že Lenka Koštová v září nenastoupí do Školamyšle. Dostala nabídku ze školy v České Třebové a přijala ji.

Její hodiny si rozdělí stávající pedagogové mezi sebou. Více hodin bude mít Dan Janata a angličtinu v 123 bude učit Pája Sobotková.

# data[].attributes.body
Posílám rozvrh na školní rok 2024/2025. V září mohou nastat drobné změny, až uvidíme, jak rozvrh vyhovuje organizaci. Neměly by se ale už měnit časy konce výuky.

# data[].attributes.headline
Soud o nepřiznané dotaci na rok 2019/2020

# data[].attributes.subject
Soud o nepřiznané dotaci na rok 2019/2020

# data[].attributes.body
A s lítostí ještě jednu zprávu: dotaci z roku 2019/2020 s konečnou platností nedostaneme. Může nás jen těšit, že mají pravdu - riziko, že neobdržení dotace bude mít vliv na existenci školy se nepotvrdilo. :-) Pro nově příchozí - riziko to totiž bylo velké. :-(

# data[].attributes.body
12.6. pedagogové ze ZŠ Naše škola - MIŠ

13.6. zastupitel, senátor Michal Kortyš

14.6. pedagogové ze ZŠ Archa Benešov - MIŠ

# data[].attributes.body
Od 3.6. do 25.6 probíhají na 2. stupni výzvy.

Děti a jejich koučové/ky se dohodli na:

renovace nábytku

food styling

rozvoj pravopisu a krasopisu

výroba krátkého hraného filmu

nehtová modeláž

péče v Dětské skupině

animace stop motion

3D modelování a tisk klikové hřídele a motoru

skládání PET filament reciklátoru

návrh a ušití kalhot s pomocí upcycling

výroba tematické fotosérie

komponování elektronické hudby

modelování a sestavení LEGO mechanického boxu

projekce pozemních staveb

3D modelování a tisk vychytávek do domácnosti

základy hry na klavír

matematická výzva

výuka v 12

návrhy místností školy s využitím perspektivy

programování v jazyce Pyton prostřednictvím AI

# data[].attributes.body
21.6. proběhne focení. Fotit bude Jiřinka Šmídová, kterou znáte. Fotila cirkus.

Každé dítě zaplatí 80,- Kč. Jiřinka následně pošle odkaz s fotkami, které si dle libosti necháte vytisknout v DM. Nebo si rovnou vytvoříte elektronické album. :-)

# data[].attributes.body
24.-26.6. se kluci z prvního stupně (Martin a Šíma Dlouzí, Nošťa Maiwald, Mety Novák a Filda Kovář) zúčastní Mistrovství ČR v šachu ve Zlíně, kam se kvalifikovali vítězstvím z krajského kola. Držme jim palce!

# data[].attributes.body
26.6. dopoledne proběhne speciální aktivita. Náš absolvent Matěj Ryšavý, který studuje na SŠ zaměřené na ekologii, si pro nás připravil projekt s poznáváním vodních živočichů. Jedná se o jeho maturitní práci.

Není sám. Týdenní praxi tady měla i další absolventka Lenka Šafrová. Anďa Krejčová už dvakrát. Máme radost.

# data[].attributes.body
27.6. od 16:00 se za Sokolovnou rozloučíme se školním rokem.

Druhostupňoví budou prezentovat svoje výzvy. Prosím Vás proto o včasný příchod a hojnou účast. Děti mají jen dvě příležitosti předvést, co se jim povedlo. Dopoledne pro mladší a odpoledne pro Vás.

# data[].attributes.body
Vysvědčení rozdáme 27.6. Ve škole budeme do 9:00. Nabízíme družinu do 15:00.

28.6. je ředitelské volno.

# data[].attributes.body
HURÁ! Máme příměstský tábor.

5.-9.8. s dětmi podniknou cesty i necesty Pája a Eliška.