# data[].attributes.body
Rīgas centrā sākās barikāžu veidošana.

Latvijas sabiedrība atbildēja ar masveida civilizētu pretestību. Cilvēki izmantoja koka dejas, smagās automašīnas, pat smilšu maisus, lai bloķētu svarīgas valsts institūcijas, īpaši Saeimas un Valsts televīzijas ēkas. Galvenais mērķis bija aizsargāt šo objektu un radīt pretestību iespējamiem PSRS spēku uzbrukumiem.

# data[].attributes.body
Ārvalstu valdības, tostarp ASV, publiski izteica atbalstu Latvijas neatkarībai. Šis atbalsts bija svarīgs, lai palielinātu starptautisko spiedienu uz Maskavu, lai tā neizmanto spēku pret Baltijas valstīm.

# data[].attributes.body
Rīgā tika izveidota tā sauktā "Cīņu zona", kurā barikādes tika pastiprinātas, un to mērķis bija radīt šķēršļus PSRS armijas vienībām. Arī citas pilsētas, piemēram, Liepāja un Ventspils, pievienojās barikāžu celšanai.

# data[].attributes.body
PSRS spēki sāka izmantot vardarbību, lai nojauktu barikādes. Šajā dienā tika veikti uzbrukumi pret barikādēm, īpaši Rīgā, kur notika smagi sadursmes pie Latvijas televīzijas ēkas. Astoņi cilvēki tika nogalināti, un simtiem tika ievainoti.

# data[].attributes.body
Neskaitāmās barikādes turpinājā pastavēt, un tautas vienotība un pretestība saglabājās, neskatoties uz vardarbību un grūtībām. Tas bija nozīmīgs simbols, ka Latvijas cilvēki bija gatavi cīnīties par savu brīvību.

# data[].attributes.body
Ar pieaugošu starptautisko spiedienu un PSRS iekšējām problēmām, barikādes pakāpeniski tika likvidētas, taču tās palika kā spēcīgs tautas pretestības simbols.

# data[].attributes.body
Barikādes tika pilnībā noņemtas. Tas nebija pilnībs beigu punkts visiem izaicinājumiem, bet Latvijas neatkarības centieni turpinājās, un līdz 1991.gada augustam latvijas neatkarība bija oficiāli atzīta.