# data[].attributes.body
Bitka kod Waterlooa dogodila se 18. lipnja 1815. godine, na prostoru današnje Belgije. U bitci kod Waterlooa borili su se Napoleonova vojska i britanski vojvoda Welington koji je predvodio Sedam protunapoleonskih koalicija. Napoleonovu vojsku činila su 73 tis. vojnika i 252 topa, a Welingtonovu 68 tis. vojnika i 156 topova. Saveznici Sedam protunapoleonskih koalicija nisu bili raspoloženi za Napoleonove pregovore, te su ga proglasili “uzurpatorom”. Sa svojih šest armija i ukupno 700 tis. vojnika, krenuli su u pohod na Francusku. Budući da je Napoleon bio slabiji, odlučio je tući protivnike svakog posebno pa je uspio poraziti Pruse kod Lignya, a zatim se okrenuo protiv Britanaca kod Waterlooa. To je bila krvava i nemilosrdna borba uz velike gubitke koja je trajala čak i jedan cijeli dan. Do mraka ujedinjeni saveznici potpuno su dotukli francusku vojsku koja je izgubila preko 40 tis. vojnika, dok su saveznici imali oko 24 tis. žrtava. To je bio kraj slavnog i ratobornog Korzikanca i njegova imperija.

# data[].attributes.body
Bitka kod Leipziga ili također zvana "Bitka naroda" dogodila se 16. listopada 1813. godine. U njoj su ratovale Napoleonova vojska i ujedinjene koalicije europskih sila. Napoleonovi protivnici sastojali su se od udruženih snaga Ruskog i Austrijskog Carstva, Pruske, Švedske, Saske i Württemberga. Smatra se da je u bitci kod Leipziga na obje strane sudjelovalo više od 600 tis. vojnika, oko 225 tis. vojnika na Napoleonovoj strani i oko 380 tis. na neprijateljskoj strani. Za "Bitku Naroda" također govore da je vjerojatno bila najveća bitka u europskoj povijesti sve do Prvog svjetskog rata. U blizini bojnog polja bila su tri cara, Napoleon kao car Francuza, Franjo kao austrijski car te Aleksandar I. kao ruski car. Vrhovni zapovjednik svih protunapoleonskih snaga bio je osobno ruski car (Aleksandar I.), a uz njega je pri planiranju bitke znatnu ulogu imao feldmaršal knez Karl zu Schwarzenberg koji je bio pripadnik jedne od najbogatijih njemačko-čeških obitelji. Bitka kod Leipziga, bila je prva velika bitka u kojoj je Napoleon Bonaparte bio poražen. To je bila najkrvavija bitka Napoleonovih ratova u kojoj je broj žrtava bio veći od 100 tis.

# data[].attributes.body
Datuma 24. lipnja 1812. godine, dogodio se pohod na Rusiju. Jedini razlog tome je bio taj što Rusija nije poštivala kontinentalnu blokadu, "a što je to kontinentalna blokada?" Kontinentalna blokada je pokret kojim je Napoleon svim državama nad kojim je imao vlast zabranio trgovinu s Velikom Britanijom (svojim najvećim suparnikom) misleći kako će je na taj način financijski uništiti. Velika francuska armija sa 600 tis. vojnika, bila je najveća vojna sila koju je svijet ikad vidio, počela je prelaziti rijeku Njemen u ratnom pohodu protiv Rusije, posljednje neovisne države tadašnje kontinentalne Europe. Veliku armiju činilo je manje od polovine Francuza, a uz njih su bili i Nijemci, Poljaci, Švicarci, Nizozemci, Talijani, pa čak i oko 10 tis. Hrvata. Ratne operacije vodio je francuski car Napoleon Bonaparte koji je namjeravao brzim prodorom prema Petrogradu i Moskvi potući glavne ruske snage i pobijediti. Francuski car računao je da će rat protiv Rusije završiti za 20-ak dana, no međutim to nije bilo tako. Veliku Napoleonovu armiju znašle su razne bolesti, iscrpljenost, pa i sama ruska zima. S obzirom na to da je Napoleon bio uvjeren da će brzo pokoriti Rusiju, te su u pohod krenuli nespremni i ne upoznati s ruskim klimatskim uvjetima, Napoleon je izgubio stotine i stotine vojnika. Rusi su izbjegavali odlučujuću bitku, ali su je napokon prihvatili kod Borodina jer je prijetila opasnost da bez borbe padne Moskva, što bi znatno oslabilo moral ruske vojske i naroda. Iako je bitka taktički ostala neodlučena, obje su je strane proglasile svojom pobjedom. Čak je i Napoleon morao reći: „Francuzi su bili dostojni  pobjede, a Rusi da ostanu nepobijeđeni“. Nedugo nakon toga, francuska vojska je ušla u Moskvu, ali Napoleon nije dočekao pregovore o ruskoj predaji. Umjesto njih izbio je veliki požar i Napoleon se počeo povlačiti u veoma teškim zimskim uvjetima. Pod udarima ledene studeni i ruskih postrojbi francuska se vojska raspala pa se preko Njemena pod oružjem vratilo tek nekoliko tisuća vojnika, što je zauvijek skršilo njegovu vojnu moć.

# data[].attributes.body
Revolucionarna Francuska tijekom druge polovice 18. i u prvoj polovici 19. stoljeća okrenula je gotovo cijelu Europu protiv sebe. Francuska se s Napoleonom na čelu uspješno borila protiv četiriju koalicija te je uspostavila vlast u većem dijelu Europe. Godinu dana nakon što se Napoleon okrunio za cara u pariškoj crkvi Notre-Dame, 2. prosinca 1805. godine pobijedio je u bitci kod Austerlitza, te je doživio vrhunac svoje karijere. U „bitki trojice careva“ sudjelovali su Napoleon Bonaparte, ruski car Aleksandar I. i austrijski car Franjo II. Tu su Rusi i Austrijanci na bojištu ostavili 26 tis. ljudi, a Napoleon 8000 Francuza. Kako je raspolagao s manje vojnika, Napoleon je za mjesto sukoba izabrao brežuljkasti kraj uz cestu Beč – Brno, blizu današnjega sela zvanog Slavkov. Kako bi prevario svoje saveznike, izmislio je povlačenje svojih jedinica i tako namamio saveznike da krenu u opći napad na mjestu gdje je on želio. Nakon toga Francuzi su zauzeli uzvisinu Pratzen u sredini bojišta odakle su probili protivničko središte. Napoleonovom pobjedom okončana je Treća antinapoleonska koalicija.

# data[].attributes.body
Dana 21. srpnja 1798. godine Napoleon Bonaparte ostvario je vojnu pobjedu kod egipatskih piramida nedaleko od grada Kairo. Radilo se o njegovoj egipatskoj ekspediciji, prilikom koje je u korist Francuske pokušao osvojiti Egipat, Palestinu i još neke dijelove Bliskog istoka. U to doba, Napoleon još uvijek nije bio francuski vladar, nego samo vojni general. Nedugo nakon povratka iz Egipta, preuzeo je vlast kao Konzul pa zatim kao francuski car. General Bonaparte suprotstavio se nedaleko od egipatskih piramida mamelučkoj vojsci. Mameluci su vladali Egiptom pod nominalnom vrhovnom vlašću osmanskih sultana. S obzirom na to da su se Francuzi za razliku od Mamelučana koristili puškama i suvremenim europskim oružjem, možemo zaključiti da se radilo o nejednakim snagama. Također je zanimljivo da je među Napoleonovim podređenim zapovjednicima u toj bitci bio i poznati Auguste de Marmont, kasniji maršal Francuske, vojvoda Dubrovnika te zapovjednik Dalmacije, koji je također bio i na čelu Ilirskih pokrajina. S bojnog polja u bitci kod egipatskih piramida, navodno su se u daljini mogle vidjeti piramide kod Gize, a Bonaparte je uoči bitke navodno rekao vojnicima da zapamte da s piramida u njih gleda 40 stoljeća povijesti.

# data[].attributes.body
Bitka kod Trafalgara, koja se dogodila 21. listopada 1805. godine, predstavljala je jedan od najznačajnijih sukoba u Napoleonovim ratovima i imala je dalekosežne posljedice za pomorsku dominaciju Velike Britanije. Ova pomorska bitka odvijala se između britanske i francusko-španjolske flote. Britansku flotu predvodio je britanski admiral Horatio Nelson, francusko-španjolsku viceadmiral Pierre-Charles Villeneuve. Uoči bitke, Europa je bila pogođena Napoleonskim ratovima, a Francuska je nastojala uspostaviti kontrolu nad morem kako bi osigurala svoje interese i oslabila britanske trgovačke rute. Nelson je bio svjestan opasnosti koju predstavljaju francuske i španjolske pomorske snage, koje su bile okupljene u blizini Trafalgara, u jugozapadnom dijelu Španjolske. Njegov cilj bio je osujetiti planove Napoleona za invaziju na Britaniju i očuvati britansku pomorsku dominaciju. Nelson je sa svojom flotom od 27 brodova u ovoj bitki iskoristio taktiku razbijanja neprijateljskih linija. Podijelio je britanske snage u dva dijela kako bi napao francusko-španjolsku flotu koja je brojila 33 broda. Iako su bili brojčano jači, francuzi su bili iznenađeni Nelsonovom strategijom kojom je pokazao superiornu taktiku i vještinu i uspjeli su oslabiti protivnika. Tijekom bitke je Nelson bio ranjen a prije smrti je navodno rekao: „Svi se oslanjaju na mene, ali moji su ljudi još uvijek na brodu." Protivnici su izgubili 22 broda  a ova pobjeda je omogućila Britaniji da zadrži svoju pomorsku dominaciju i spriječi Napoleonove ambicije o invaziji. Kako nije uspio slomiti Veliku Britaniju na moru, Napoleon je u narednim godinama vodio ekonomski rat s Englezima. Uskoro je predstavio svoj Kontinentalni sustav koji su potpisale njegove saveznice, a sustav je označavao ekonomsku blokadu Velike Britanije. Premda ju nije slomio, Velika Britanija itekako je osjetila posljedice ratovanja s Napoleonom te je morala pojačati trgovinu sa svojim prekomorskim kolonijama.