# data[].attributes.headline
Веснянки співати – весну закликати.

# data[].attributes.subject
Веснянки співати – весну закликати.

# data[].attributes.body
Благослови, мати,
Весну закликати,
Весну закликати,
Зиму проводжати...

# data[].attributes.headline
Виготовлення ляльки весняного обряду «Птаха Радість»

# data[].attributes.subject
Виготовлення ляльки весняного обряду «Птаха Радість»

# data[].attributes.body
Лялька-мотанка – це забавка дитяча

І мистецьке диво, але ще

Іноді здається нам, неначе

Вічність сіла ляльці на плече.

О. О. Онищенко

# data[].attributes.headline
Вважалося, що весну 

# data[].attributes.body
Вважалося, що весну на своїх крилах приносять птахи. У перші весняні дні жінки та дівчата виходили за околицю і кликали Весну. Жінки одягалися в яскраве й ошатне вбрання. Особливо ошатними були головні убори - сороки - різного виду, прикрашені пір'ям , облямовані хутром, схожі на птахів. Жінки самі обирали образи птахів. Існувало повір'я, що якщо жінці під час обряду птах сів на голову, плече або руку, весь рік буде щасливим і вдалим.

# data[].attributes.headline
Вважалося, що птахи 

# data[].attributes.body
Вважалося, що птахи несуть з собою ключі від щастя, тепло і світло. Тому і обрядова лялька «Птаха Радість» вся усипана пташками, їх повинно бути непарна кількість, і одна неодмінно повинна сидіти на голові. Та й головний убір у ляльки теж схожий на птаха, з головою, крилами і хвостом. Ця лялька повертає час на весну, а життя - на радість.

# data[].attributes.headline
Зазвичай оберіг "Пта

# data[].attributes.body
Зазвичай оберіг "Птаха Радість", по завершенні обряду закликання весни, підвішували у кожній хаті, поміщали його зазвичай під стелею в передпокої, щоб кожен, хто входить, проходив під ним. Робилося це спеціально, щоб оберіг забрав все негативне, з чим людина може прийти, і пропускав в дім тільки хороше, наповнюючи дім любов’ю та весняним теплом.

# data[].attributes.headline
Випікання обрядового печива пташиної форми — "жайворонків".

# data[].attributes.subject
Випікання обрядового печива пташиної форми — "жайворонків".

# data[].attributes.body
«Гріє сонечко! Усміхається небо яснішає,

Дзвонить пісень Жайворонок»

Іван Франко

# data[].attributes.headline
Які звичаї та обряди Стрітення збереглись до сьогодні у культурі українського народу?

# data[].attributes.subject
Які звичаї та обряди Стрітення збереглись до сьогодні у культурі українського народу?

# data[].attributes.headline
Запалювання Стрітенської свічки – «громовиці».

# data[].attributes.subject
Запалювання Стрітенської свічки – «громовиці».

# data[].attributes.body
Запалимо свічку, щоб горіла,

Щоб блискавки-громовиці

Наших домівок не чіпали,

Щоб янголи-охоронці їх охороняли!

# data[].attributes.headline
Веснянки і гаївки (г

# data[].attributes.body
Веснянки і гаївки (гагілки, гаїлки, ягілки, ягівки, галагілки, галалівки, лаголойки, яголойки, явілки, магівки, маївки тощо) - прекрасна частинка душі українського народу - виникли багато тисячоліть тому і є незаперечним
свідченням неперервності розвитку українського етносу.

# data[].attributes.headline
Вважається, що жайво

# data[].attributes.body
Вважається, що жайворонок навесні прилітає з вирію на землю найпершим. Тому головним засобом закликання весни в усіх слов’янських народів вважається випікання з тіста «жайворонків»

# data[].attributes.headline
В давнину вогонь шан

# data[].attributes.body
В давнину вогонь шанувався як земний праобраз Сонця. Із найдавніших часів вогонь був об’єктом культу і символом Божеської сили, котра очищає від всього нечистого. У нас в Україні вогонь часто називали святим. І тому, наші предки перед тим як запалити свічку хрестилися.

# data[].attributes.headline
Веснянки – звича

# data[].attributes.body
Веснянки – звичаєво-обрядові пісні та ігри, якими наші предки пишно і радісно зустрічали та відзначали свято весни. Розрізняють веснянки за засобами їх виконання: закликання весни (заклички, вигуки), ігрові та хороводні, про кохання та родинне життя, жартівливі.

# data[].attributes.headline
Первісно це були рух

# data[].attributes.body
Первісно це були рухові ігри з одночасними розмовами, співом з пантомімою (імітацією процесів виробничої діяльності «сіяння маку», «завивання огірочків» тощо) неначе своєрідна народна оперета.

# data[].attributes.headline
«Палаюча свічка це с

# data[].attributes.body
«Палаюча свічка це символ віри, що проганяє пітьму невіри та неуцтва». Як символ віри, український народ ставив свічки перед образами та тримав засвічені в руках під час Богослужінь на деякі свята, як от Страсті, Великдень, Різдво, Водохреща, Стрітення.

# data[].attributes.headline
За традицією веснянк

# data[].attributes.body
За традицією веснянки водили у великому колі переважно дівчата. Посередині стояла доросла чи мала дівчина, або хлопець з дівчиною, які пантомімою відтворювали  зміст пісні. Бувало, ідучи одна за одною і тримаючись за руки, дівчата утворювали  «ключ», «ланцюг» і різноманітними лініями обходили дерева, людей, мов би закручувались  і викручувались. В інших - утворювали  дві шеренги. Одна шеренга запитувала, а
друга відповідала. Або ж всі ставали парами і, піднявши руки, утворювали  «ворота» під якими проходили учасники гри. Причому задні пари, що вже пройшли під  «воротами», ставали  спереду, підіймають руки і таким чином створювалось враження безкінечності.

# data[].attributes.headline
До стрітенських свіч

# data[].attributes.body
До стрітенських свічок у Православній Церкві ставилися по-особливому – не магічно, а благоговійно. Їх зберігали увесь рік і запалювали під час домашньої молитви.

# data[].attributes.headline
В Україні стрітенськ

# data[].attributes.body
В Україні стрітенські свічки за народним звичаєм виготовлялися жінками та дівчатами. Вони часто створювалися із трьох свічок, які спліталися в косу. Зазвичай така "коса" увінчувалася тризубом. Вважалося, що чим більшою була  така свічка, тим краще мине рік.

# data[].attributes.headline
Була також традиція 

# data[].attributes.body
Була також традиція запаленою громничою свічкою малювати або випалювати сонячні хрести і коловороти на дверях та воротах – в якості оберегів. У народі вірили, що влітку така свічка оберігатиме дім від ударів блискавки.

# data[].attributes.headline
Загалом, стрітенську

# data[].attributes.body
Загалом, стрітенську свічку запалювали у таких випадках:

·       коли над оселею гуляє страшна негода

·       коли виникали труднощі при пологах

·       коли у селі пожежа, або катаклізм

·       коли починалася війна

·       коли людину схопить "чорна хвороба” (епілепсія)

·       як людина помирала, запалювали свічку, аби спокійніше перейти їй у світ інший.

# data[].attributes.attachment_link.title
Кривий танець - Українські веснянки та гаївки | Українські пісні (Ukrainian songs)

# data[].attributes.headline
Спечених жайворонків

# data[].attributes.body
Спечених жайворонків господиня давала спочатку коровам – на подяку за молоко та олію; потім вівцям – за теплі валянки, рукавиці та кожух, третім -дітям. І примовляла :

«Ой, ви жайворонки , жайвороночки

Летіть у поле, несіть здоров’я

Перше – коров’яче,

Друге – овече,

Третє – людське.»

А діти бігли на вулицю і кричали :

«Жайворонки , жайвороночки !

Прилетіть до нас,

Принесіть нам тепле літо!

Віднесіть від нас холодну зиму,

Нам холодна зима надокучила,

Руки, ноги відморозила.»

# data[].attributes.attachment_link.title
Вийди-вийди, сонечко - Українські веснянки та гаївки | Українські пісні | Пісні для дітей

# data[].attributes.headline
Обряд освячення води у церкві – «стрітенської води»

# data[].attributes.subject
Обряд освячення води у церкві – «стрітенської води»

# data[].attributes.body
Тож пошануймо Божий дар –

Води краплиночку із неба.

Воду шануй — шануй життя,

Води святої всім нам треба.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Аудіо Мама ᗩᑌᗪIOᗰᗩᗰᗩ

# data[].attributes.attachment_link.title
Люба веснонька-весна 🌸 ПЛЮС зі словами 🎵 дитяча пісня

# data[].attributes.headline
Обряд освячення води

# data[].attributes.body
Обряд освячення води в  церкві був обов’язковим, потім селяни набирали тієї води в нову (ще невживану) посудину, приносили додому і берегли.

# data[].attributes.headline
За народнім уявлення

# data[].attributes.body
За народнім уявленням «стрітенській воді»приписувалась магічна сила та цілющі властивості. Нею натирали хворі місця і вірили, що «поможе». Найкраще ця вода ніби помагала від «пристріту» — від хвороби, що її спричиняло «погане» око. Також вважалось, що ця вода є цілющою і лікує від багатьох напастей, лікує рани і внутрішні захворювання.

# data[].attributes.headline
Урочисті Богослужіння на свято Стрітення Господнього

# data[].attributes.subject
Урочисті Богослужіння на свято Стрітення Господнього

# data[].attributes.body
Марія Діва, найніжніша з мам,
Яких лиш тільки бачила земля,
Принесла у Єрусалимський храм
Своє дитятко, миле немовля…

# data[].attributes.headline
Свято встановлене це

# data[].attributes.body
Свято встановлене церквою в пам’ять про зустріч, яка сталася більше двох тисячоліть тому. Діва Марія і Йосип на сороковий день після Різдва Христового прийшли з немовлям Ісусом в Єрусалимський храм, щоб принести подячну жертву Господу за свого первістка. Там до неї підійшов дуже старенький праведник Семеон, якому було напророчено, що він не помре, поки на власні очі не побачить Спасителя. І саме 15 лютого цей день настав.

# data[].attributes.headline
З давнини відома іст

# data[].attributes.body
З давнини відома історія святкування християнами ще в Єрусалимі. Святкові церемонії проходили урочисто. На святі усі присутні були в  білих вбраннях. Починали службу з урочистого засвічення свічок, з якими продовжували хресний хід. Після благословення священнослужителем, гасили вогні. Служба тривала, лунали урочисті молитви.

# data[].attributes.headline
Після прийняття хрис

# data[].attributes.body
Після прийняття християнства в Київській Русі до православних людей також дійшла звістка про Стрітення. Це свято стало одним з найбільших християнських, яке завершує Різдвяний цикл. Починалися стрітенські богослужіння у церкві з Божественної Літургії. За традицією в цей день освячувалися свічки та вода.

# data[].attributes.headline
Повернувшись додому 

# data[].attributes.body
Повернувшись додому після богослужіння, віряни обходили свої будинки з іконою Стрітення Господнє або Спаса, а потім ставали на коліна і молилися перед образами.