# data[].attributes.attachment_link.title
Jakso 4: Kun lapsi haastaa käytöksellään

# data[].attributes.attachment_link.description
Erityistä tukea tarvitsevan lapsen perheessä moni vanhempi kohtaa lapsen haastavaa käytöstä, jonka edessä vanhempi voi tuntea keinottomuutta ja omakin pinna on koetuksella. Mikä auttaisi vanhempaa ymmärtämään lasta sekä säilyttämään turvallisen yhteyden lapseen myös haastavissa tilanteissa? Tässä ja…

# data[].attributes.attachment_link.description
Listen to this episode from Turvallista perhe-elämää on Spotify. Tässä jaksossa pohditaan sitä, mikä menee pieleen, kun perheen vanhempi on sekä vammaispalvelujen että lastensuojelun asiakas. Voitaisiinko palveluita suunnitella paremmin? Jaksossa esitellään myös perheiden palvelupolku. Asiasta keskustelemassa Taija Humisto Kehitysvammaisten Tukiliiton Vahvistu vanhempana -hankkeesta.

# data[].attributes.attachment_link.description
Listen to Turvallista perhe-elämää on Spotify. Tämä on podcast-sarja perheille, joissa on erityistä tukea tarvitseva lapsi, nuori tai vanhempi. Sarjaan kuuluu seitsemän turvallista perhe-elämää käsittelevää jaksoa. Sarja on tuotettu Pähkinänsärkijät-verkoston jäsenorganisaatioiden yhteistyönä.

# data[].attributes.body
https://www.mtvuutiset.fi/artikkeli/vanhempiaan-hoitanut-ruut-kertoo-millaista-omaishoitajan-arki-todella-on-kaikki-hoitajat-kaipaavat-sita-etta-kysytaan-kuinka-sina-jaksat/7630464#gs.eygv3h

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Etsimme nyt kokemusasiantuntijoita, jotka voivat auttaa meitä parantamaan Länsi-Uudenmaan sote-palveluja. Olemme luomassa paljon palveluja tarvitseville asiakkaillemme mallia, joka aidosti taipuu asiakkaan tarpeiden mukaan.

Jos haluat osallistua, ota meihin yhteyttä:

Toivomme yhteydenottoja kaikista Länsi-Uudenmaan kunnista: Espoo, Hanko, Inkoo, Karkkila, Kauniainen, Kirkkonummi, Lohja, Raasepori, Siuntio, Vihti.

# data[].attributes.attachment_link.title
Onko sinulla kokemusta monien sote-palvelujen käyttäjänä? Auta meitä parantamaan palveluja! | Espoon kaupunki

# data[].attributes.attachment_link.description
Etsimme nyt kokemusasiantuntijoita, jotka voivat auttaa meitä parantamaan Länsi-Uudenmaan sote-palveluja. Olemme luomassa paljon palveluja tarvitseville asiakkaillemme mallia, joka aidosti taipuu asiakkaan tarpeiden mukaan. Jos haluat osallistua, ota meihin yhteyttä: Toivomme yhteydenottoja kaikista Länsi-Uudenmaan kunnista: Espoo, Hanko, Inkoo, Karkkila, Kauniainen, Kirkkonummi, Lohja, Raasepori, Siuntio, Vihti.

# data[].attributes.body
Raisa ja Andre'
Kirjoittaja Raisa Lardot

Erään rakkauden tarina. Iltahämärissä 11.3.1969 André Lardot on viemässä vaimoaan kokoukseen ja koko elämä muuttuu silmänräpäyksessä: Liukkaassa tienristeyksessä sattuu kolari, Raisa Lardot loukkaantuu lievästi mutta André saa vaikean aivovamman. 31-vuotiaasta Raisasta tulee omaishoitaja.

Kun kovin erilaisista taustoista tulevat nuoret - vepsäläissyntyinen Raisa ja belgialainen André - tapaavat, yhteinen elämä siintää ihanana edessä. Pariskunta ehtii saada kaksi lasta ja asua miehen työkomennuksen vuoksi Egyptissä, kunnes pian Suomeen paluun jälkeen yhteiset unelmat romuttuvat. Raisa ja André -teokseen on koottu yli 40 vuotta ja neljä kirjaa: Hän jäi elämään (1973) kertoo onnettomuuden jälkeisen ajan tuntemuksista suoraan ja koskettavasti. Sammakkoprinssissä (1987) sekä Andyssa ja Verassa (1997) Raisa Lardot kirjoittaa avioliitostaan, lähdöstään ja paluustaan. Kun aikaa kolarista oli kulunut yli 45 vuotta, syntyi omaishoitajan rutiinin ja huolen täytteisestä arjesta päiväkirja Morsian (2014-2015).

Raisa Lardot (s. 1938) on saanut aiheet kirjoihinsa dramaattisesta ja vaiheikkaasta elämästään. Menestysromaaneissaan Ripaskalinnut (1978) ja Russa russa (1991) Lardot kuvaa vepsäläisen maahanmuuttajan tuntemuksia.

# data[].attributes.attachment_link.title
Heidi hoiti sairasta miestään kotona: “Tunsin helpotusta hänen kuolemastaan”

# data[].attributes.attachment_link.description
Leskellä on oikeus monenlaisiin tunteisiin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Miten puolison vakava sairastuminen vaikuttaa?

Se vavisuttaa molempien puolisoiden perustavanlaatuista turvallisuuden tunnetta. Tulevaisuus muuttuu epävarmaksi ja ennustamattomaksi. Toisen sairastuessa ymmärtää, että elämää ei pystykään aina suunnittelemaan. Tämä voi tuntua aika pelottavalta.

Toisen sairastuessa ymmärtää, että elämää ei pystykään aina suunnittelemaan.

Se, onko kyse fyysisestä vai psyykkisestä sairaudesta, vaikuttaa kriisin luonteeseen. Fyysiset sairaudet on helpompi havaita ja ymmärtää. Psyykkiset sairaudet saattavat herättää myös häpeää.

Mitä se tekee parisuhteelle?

Vaikutukset riippuvat paljon siitä, millainen parisuhteen tilanne on toisen sairastuessa. Jos suhde on kunnossa, sairauskin on helpompi käydä läpi yhdessä. Sairastuminen voi toki koetella hyvääkin suhdetta.

Toisinaan sairaus saa puolisot sulkeutumaan ja eristäytymään toisistaan. Toisaalta se voi myös lähentää ja antaa mahdollisuuden löytää jotain hyvää ja arvokasta niistä asioista, joita on aiemmin pitänyt arkipäiväisinä tai itsestään selvinä.

Yksi seuraus voi olla ripustautuminen. Terve puoliso saattaa pitää kiihkeästi kiinni sairaasta tai toisin päin. Se voi olla raskasta.

Millaisia tunteita ja kysymyksiä terve puoliso käy läpi?

Yksi iso kysymys on, miten suhde kestää avuttomuutta ja tarvitsevuutta. Sairastunut tarvitsee apua usein konkreettisissakin asioissa, mutta molemmissa herää avuttomuuden ja turvattomuuden tunteita. Jaksaako terve puoliso tätä tilannetta?

Huono omatunto voi painaa, jos tekee mukavia asioita, joihin sairastunut ei pysty.

Terve saattaa myös kokea syyllisyyttä omasta terveydestään ja oman elämänsä jatkumisesta. Huono omatunto voi painaa, jos tekee mukavia asioita, joihin sairastunut ei pysty.

Myös menettämisen pelko ja kaikki aiemmat menetykset nousevat mieleen. Yksinäisyys on niin ikään tavanomainen tunne, jos terve ei voi puhua omista huolistaan ja peloistaan. Hän saattaa ajatella, ettei halua rasittaa kumppaniaan omilla murheillaan.

Miten sairastuminen vaikuttaa rooleihin?

Olennaisia kysymyksiä ovat, millainen roolijako on ollut ennen sairautta ja kumpi sairastuu. Jos moni asia on ollut sairastuneen hoidossa, terve joutuu opettelemaan ottamaan vastuuta. Tämä voi saada terveen hätääntymään.

Jos molemmat puolisot ovat ottaneet vastuuta tai vastuunkantajan rooli on ollut terveellä, ei rooleissa ole suuria muutoksia.

Voiko puolison sairastumisella olla terveysvaikutuksia kumppanille?

Kyllä, suuntaan tai toiseen. Yksin kannettu stressi, paine ja huoli voivat laukaista jonkin fyysisen tai psyykkisen sairauden. Pitkittynyt stressi on iso terveysriski.

Pitkittynyt stressi on iso terveysriski.

Toisaalta sairastumisella voi olla myönteisiäkin terveysvaikutuksia, jos puolisot yhdessä kohentavat elintapojaan. He voivat muuttaa ravitsemustottumuksiaan tai alkaa käydä yhdessä kävelylenkeillä. Sairaus voi havahduttaa myös elämän rajallisuuteen, ja pari alkaa tehdä mukavia asioita, joita on aiemmin lykätty hamaan tulevaisuuteen.

Miten sairaus voi vaikuttaa läheisyyteen ja seksuaalisuuteen?

Kivulloinen sairaus tai pahoinvointia aiheuttavat hoidot vaikuttavat tietysti sairastuneen halukkuuteen. Toisaalta terve puoliso voi kokea sairastuneen vastenmieliseksi, mikä vähentää läheisyyttä. Tätä moni ei tohdi sanoa ääneen.

Jälleen myös roolit vaikuttavat. Jos sairastunut on ollut se aloitteellinen kumppani, seksi ja kosketus saattavat jäädä.

Sairaus voi myös tuoda suhteeseen lisää läheisyyttä ja myötätuntoa.

Huomioiko terveydenhuolto sairastuneen puolison?

Valitettavasti ei tarpeeksi. Usein vedotaan resurssipulaan, vaikka aina ei lisäkäsiä tarvittaisikaan. Jokainen lääkäri ja hoitaja voi halutessaan huomioida myös läheiset. Puolison voi esimerkiksi kutsua mukaan vastaanotolle.

Paikoin puolison huomioimiseen on alettu terveydenhoidossa havahtua. Sairaaloissa työskentelee yksittäisiä perheterapeutteja ja psykoterapeutteja.

Miten terve puoliso voi huolehtia omasta jaksamisestaan?

Itsensä huomioiminen voi olla vaikeaa, jos pariskunta on aiemmin ajatellut, että kaikki asiat pitää tehdä yhdessä ja oman ajan ottaminen on parisuhteelta pois. Olisi kuitenkin tärkeää, että sekä sairaalla että terveellä puolisolla olisi jotain ihan omaa.

Oma harrastus, työ, tapaamiset ystävien kanssa - ne tuovat suhteeseenkin uutta energiaa, sisältöä ja puheenaiheita. Oma juttu ei vaadi aina kotoa pois lähtemistä. Se voi olla vaikka kirjan lukemista tai käsitöitä. Jotain, mikä tuo iloa ja mielihyvää.

Miksi pariskunnat selviytyvät sairastumisesta niin eri tavoin?

Kummankin menneisyys heijastuu siihen, miten pariskunnat kohtaavat sairastumisen. Jo lapsuuden varhaisimmat hoivasuhteet vaikuttavat tapaan käsitellä menetyksiä. Jos on joutunut lapsesta asti pärjäämään yksin, ei ole syntynyt luottamusta siihen, että elämä kantaa. Tällöin kaikki menetykset pudottavat hätääntyneen lapsen olotilaan. Myös aiemmat murheet ja se, miten on saanut tukea niiden käsittelyyn, vaikuttavat. Samoin parisuhteen roolit ja keskusteluyhteys heijastuvat sairauden käsittelyyn.

Mistä voi ammentaa toivoa, jos sairauden ennuste on huono?

Elämä on rajallinen, ja me kaikki kuolemme. Sitä on vaikea hyväksyä. Toivoa on kuitenkin aina, ihmissuhteissa, rakkaudessa ja kaikissa hyvissä asioissa. Puolison kanssa yhdessä koetut mukavat muistot kannattelevat. Ne eivät katoa. Lohtua saa myös ylläpitämällä muita ihmissuhteita, kuten suhteita lapsiin, sukulaisiin ja ystäviin.

Elämä on rajallinen, ja me kaikki kuolemme. Sitä on vaikea hyväksyä.

Pariskunta voi saada toivoa myös käytännön asioiden hoidosta, siitä, että asiat ovat järjestyksessä kuoleman jälkeen. Moni sopii hautajaisista tai laatii testamentin.

Toivoa voi ammentaa myös ihan pienistä asioista. Vaikkapa siitä, että tänään on vähemmän kivulias päivä kuin eilen, tai siitä, että rakas sukulainen tulee tervehtimään.
Asiantuntijana pari- ja perhepsykoterapian kouluttajapsykoterapeutti Sanna Aavaluoma. Juttu on julkaistu ET-lehden numerossa 9/2020.

# data[].attributes.attachment_link.title
Sairaus kolmantena pyöränä - puolison sairastumisen aiheuttamat tunteet kannattaa jakaa

# data[].attributes.attachment_link.description
Se vavisuttaa molempien puolisoiden perustavanlaatuista turvallisuuden tunnetta. Tulevaisuus muuttuu epävarmaksi ja ennustamattomaksi. Toisen sairastuessa ymmärtää, että elämää ei pystykään aina suunnittelemaan. Tämä voi tuntua aika pelottavalta. Toisen sairastuessa ymmärtää, että elämää ei pystykään aina suunnittelemaan. Se, onko kyse fyysisestä vai psyykkisestä sairaudesta, vaikuttaa kriisin luonteeseen. Fyysiset sairaudet on helpompi havaita ja ymmärtää.

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA11

# data[].attributes.body
1) Tarinoiden hiominen - pyydä tarvittaessa apua kouluttajilta.
2) Harjoittelut
3) Ansioluettelon tekeminen, malleja google drivessa.
4) Valmistujaiset - kansio google drive
- la 30.10.2021 valmistujaiset klo 14-16 Puu-Anttilassa
- kutsuvierastilaisuus / lista kutsuttavista
- valmistujien tarinat, esiintyjät 2-3
- valmistuneen puhe koulutusmatkasta ja ajatuksista valmistuneena omaishoidon kokemusasiantuntijana
- valmistuneiden yhteisesitys
- toiveita valmistujaisiin, ruokailu ja menu https://www.puu-anttila.fi/catering, kutsuvieraat, muuta ohjelmaa

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Katso lisää kattauskuvia Facebookista tai Instagramista.

Loppusiivous, hinta 2,oo€/hlö, minimiveloitus 150,oo€

Puu-Anttilasta löytyy siistit, katseen kestävät, isot valkoiset roskikset mihin voidaan lajitella pullot, tölkit ja sekajäte.

Hinnat pitävät sisällään arvonlisäveron ja ovat voimassa toistaiseksi. Oikeus muutoksiin pidätetään.

Tilojen vuokraajan vastuu

Tilojen vuokraaja on vastuussa siitä että kiinteistö, kalusteet ja laitteisto ovat vuokrauksen päättyessä samassa kunnossa kuin ne olivat vuokrauksen alkamishetkellä. Mikäli hoidatte tilojen koristelua itse, ottakaa huomioon että, koristeita ei saa kiinnittää seiniin tai huonekaluihin teipillä, nitojalla, nastoilla yms. Vuokrahinnat sisältävät juhlatilan lisäksi eteisen, ala-aulan, wc-tilojen käytön kalusteineen. Tilat on jätettävä siistiksi ja kaikki kalusteet ja varusteet on laitettava takaisin paikoilleen, ellet ota loppusiivousta, jolloin hoidamme siivouksen puolestanne. Tilojen vuokraaja on vastuussa siitä että kiinteistö, kalusteet ja laitteisto ovat vuokrauksen päättyessä samassa kunnossa kuin ne olivat vuokrauksen alkamishetkellä. Hajonneista kalusteista, laitteistoista vastaa tilan vuokraaja ja ne on korvattava sellaisella summalla että tiloihin saadaan hankittua viipymättä vastaavat sekä mahdollisista vuokrauskuluista sille ajalle että korvaavat kalusteet/laitteistot saadaan hankittua.

# data[].attributes.attachment_link.description
Katso lisää kattauskuvia Facebookista tai Instagramista. Loppusiivous, hinta 2,oo€/hlö, minimiveloitus 150,oo€ Puu-Anttilasta löytyy siistit, katseen kestävät, isot valkoiset roskikset mihin voidaan lajitella pullot, tölkit ja sekajäte. Hinnat pitävät sisällään arvonlisäveron ja ovat voimassa toistaiseksi. Oikeus muutoksiin pidätetään. Tilojen vuokraajan vastuu Tilojen vuokraaja on vastuussa siitä että kiinteistö, kalusteet ja laitteisto ovat vuokrauksen päättyessä samassa kunnossa kuin ne olivat vuokrauksen alkamishetkellä.

# data[].attributes.body
Oppimispäiväkirja on oppimismuoto kurssin aikana. Dokumentoit omaa oppimistasi OKA-koulutuksen aikana. Sen avulla voit analysoida omaa oppimistasi. Voit tehdä sen sähköisesti tai paperille. Voit luovasti käyttää eri menetelmiä esim. valokuvia, videoita tai runoja. Mikä sinulle tuntuu omalta tai voit myös kokeilla uusia tapoja. Oppimispäiväkirjaa tullaan seuramaan matkan varrella. Se jää pääasiassa sinun omaan käyttöösi.

# data[].attributes.attachment_link.title
Emma Halmekoski: Erityislapsi elää täysillä ja siitä voimme oppia – Ruuhkavuosirakkautta – Podcast

# data[].attributes.attachment_link.description
Mitä jos oma lapsi ei käyttäydy kuten muut ikäiset? Vaikka Emma Halmekoski tiesi, että hänen esikoisessaan on jotain erityistä, lähete autismitutkimuksiin oli silti sokki. Alkukieltäytymisen jälkeen h... – Kuuntele Emma Halmekoski: Erityislapsi elää täysillä ja siitä voimme oppia -jaksoa podcastista…

# data[].attributes.attachment_link.description
Listen to NEPSYPERHEIDEN ÄÄNI - podcast on Spotify. Nepsyperheiden Ääni podcastissa jaetaan ajatuksia erityisestä arjesta, haasteista, ilonhetkistä ja vanhempien hyvinvoinnista. Puretaan erityisyyteen liittyviä tabuja ja uskomuksia. Tarjotaan vertaistukea erityislapsi-arjen haasteisiin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tässä jaksossa Rean vieraana on erityislapsen äiti Agu Huurinainen. Millaisia tunteita lapsen kehitysvammadiagnoosi saa aikaan? Millä tavalla lapsen erityisyys määrittelee perheen arkea? Mitä kaikkea hyvää elämään on erityislapsen myötä tullut? Mitkä asiat suututtavat erityislapsen äitiä? Näihin ja moniin muihin kysymyksiin saamme vastauksen tässä jaksossa.

Lapsellista-sarja ei ole sarja vanhemmilta vanhemmille, vaan asiantuntijoilta kaikille vanhemmille ja vanhemmiksi haluaville. Mitä pitää huomioida, kun lapsihaaveet tulevat ajankohtaisiksi? Miten pitää itsestään ja parisuhteestaan huolta raskauden ja vauva-arjen aikana? Entä jos kaikki ei menekään niin kuin olisi toivonut? Näihin ja moniin muihin kysymyksiin saamme parhaiden asiantuntijoiden vastaukset. Sarjan toimittaa uran toimittajana, juontajana ja uutispäällikkönäkin tehnyt Rea Haverinen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Erityisen ihana perhe - elämää erityislapsen äitinä - Lapsellista - RadioPlay

# data[].attributes.attachment_link.description
Tässä jaksossa Rean vieraana on erityislapsen äiti Agu Huurinainen. Millaisia tunteita lapsen kehitysvammadiagnoosi saa aikaan? Millä tavalla lapsen erityisyys määrittelee perheen arkea? Mitä kaikkea hyvää elämään on erityislapsen myötä tullut? Mitkä asiat suututtavat erityislapsen äitiä? Näihin ja moniin muihin kysymyksiin saamme vastauksen tässä jaksossa.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Muistisairauksiin liittyy edelleen uskomuksia ja ennakkoluuloja, joita meidän jokaisen on syytä karistaa. Muistiliiton Muistisairaana maailmassa -podcast antaa äänen muistisairaille ja heidän läheisilleen. Vaihtuvien vieraiden kanssa keskustelemassa on toimittaja ja "940 päivää isäni muistina" -kirjan kirjoittanut Hanna Jensen.

Jakso 1: Ohikatsotut

Muistisairas on yöpuvussa haahuilija, joka ei pysty tekemään itseään koskevia päätöksiä. Muistisairauteen liittyy paljon tällaisia olettamuksia, mutta kuinka paikkansa pitäviä ne ovat?

Yleisiä ennakkoluuloja käsittelevässä jaksossa keskustelemassa ovat muistisairausdiagnoosin saaneet Mauri ja Lasse. Miehet kertovat myös omasta kokemuksesta, kuinka muut ihmiset tyypillisesti kohtaavat muistisairaan.
Kuuntele Spotifyssa Lue podcast tekstimuodossa
Kuuntele tästä:

Jakso 2: Luovuus ja positiivisuus arjessa

Millaista on muistisairaan arki parhaimmillaan? Tässä jaksossa käsitellään sitä, kuinka tärkeää luovuuden ja positiivisen mielen ylläpitäminen muistisairaan perheen arjessa on. Keskustelussa nostetaan esiin muistisairaan arkea helpottavia apukeinoja, mutta käydään myös läpi vinkkejä, jotka voivat tuoda helpotusta omaishoitajan arkeen ja paineisiin. Aiheesta puhumassa ovat muistisairausdiagnoosin saanut Mauri sekä usean muistisairaan ihmisen läheisenä toiminut Seija.
Kuuntele Spotifyssa Lue podcast tekstimuodossa
Kuuntele tästä:

Jakso 3: Harrastukset ja tuet

Loppuvatko harrastukset muistisairauteen? Jaksossa keskustellaan siitä, millä tavalla muistisairaat ihmiset voivat jatkaa harrastuksiaan diagnoosin saatuaan ja millaiseen arkea helpottavaan tukeen ja apuun heillä on oikeus. Lisäksi kuullaan myös rehellistä puhetta siitä, millaiseen byrokratiaan muistisairaalle kuuluvia palveluita hakevan on syytä varautua. Keskustelijoina ovat Alzheimer-diagnoosin saanut Kai ja hänen vaimonsa Seija sekä Muistiliiton asiantuntija Sofie Klawér-Kallio.
Kuuntele Spotifyssa Lue podcast tekstimuodossa
Kuuntele tästä:

Jakso 4: Muistisairausdiagnoosi - tuska vai helpotus

Onko muistisairaus-diagnoosi helpotus vai järkytys? Jaksossa puhutaan siitä, mitä perheissä tapahtuu diagnoosin jälkeen ja onko muistitestiin menoa tarpeen pelätä tai pitkittää. Kuulet myös, millä tavoin testiin menoa empivää läheistä voisi kannustaa sekä voiko muistisauraus tuoda mukanaan jotain hyvää. Omakohtaisia kokemuksia ja näkemyksiä aiheista jakavat muistisairausdiagnoosin saaneet Maire ja Pirjo sekä usean muistisairaan ihmisen läheinen Seija.
Kuuntele Spotifyssa Lue podcast tekstimuodossa
Kuuntele tästä:

Jakso 5: Töissä muistisairaana

Millaista on sairastua muistisairauteen työikäisenä? Suomessa on noin 7 000 työikäistä muistisairasta. Tässä jaksossa kuullaan muistisairauteen sairastuneen Lassen sekä muistisairaan ihmisen lähiomaisena olleen Seijan tarinat siitä, miten muistisairaus voi ilmetä työikäisen arjessa, millaisia tunteita ja ajatuksia diagnoosi herättää ja miltä elämän näyttää diagnoosin jälkeen.
Kuuntele Spotifyssa Lue podcast tekstimuodossa
Kuuntele tästä:

Jakso 6: Yhdessä ja yksin

Miten muistisairaus vaikuttaa ihmissuhteisiin? Miten läheiset ihmissuhteet jatkuvat, ja miten ne muuttuvat sairastumisen jälkeen? Entä kenelle kaikille muistisairaudesta kannattaa diagnoosin jälkeen kertoa? Ihmissuhteita käsittelevässä jaksossa sivutaan sitäkin, millaisia asumistarpeita muistisairaalla ihmisellä ja tämän omaisella on. Keskustelemassa ovat muistisairauteen sairastuneet Maire sekä Kai yhdessä vaimonsa Seijan kanssa.
Kuuntele Spotifyssa Lue podcast tekstimuodossa
Kuuntele tästä:

Kuuntelitko podcastimme? Kerro meille mielipiteesi!

# data[].attributes.attachment_link.description
Muistisairauksiin liittyy edelleen uskomuksia ja ennakkoluuloja, joita meidän jokaisen on syytä karistaa. Muistiliiton Muistisairaana maailmassa -podcast antaa äänen muistisairaille ja heidän läheisilleen. Vaihtuvien vieraiden kanssa keskustelemassa on toimittaja ja "940 päivää isäni muistina" -kirjan kirjoittanut Hanna Jensen. Muistisairas on yöpuvussa haahuilija, joka ei pysty tekemään itseään koskevia päätöksiä.

# data[].attributes.body
Oman tarinan kirjoittaminen jatkuu, mieti miten haluat rajata tarinaasi. Onko se kenties koko elämä, joku vuosi, kuukausi, päivä vai tapahtuma. Mieti myös kohdeyleisöä kenelle kenties haluat jakaa tarinasi. Pohdi myös tyyliä, onko se millainen. Tunteisiin vetoava, arjen faktaa vai mitä? Joskus voi helpottaa tarinan työstössä, jos asetut itse kuulijan rooliin ja pohdit mitä haluaisit kuulla. Omaishoidon kokemusasiantuntijana et voi kertoa vain läheisesi tarinaa, vaan siihen on hyvä löytää yhtymäkohtia. Pohdi millaisia nostoja teet esim. minusta tuntui silloin, olisin toivonut.... Löydät täältä padletista esim. kirjavinkkejä, videoita joista voit saada apuja omaan tarinaasi.
- Alku on tärkeä.
- Mieti tarinan kestoa.

Lisäksi seuraavalla kerralla kuulemme lisää tarinoita ja mentoroimme toisten tarinoita. Tarvittaessa voit olla ohjaajiin yhteydessä ja saada yksilöllisen ohjaushetken, jos jokin asia askarruttaa.

Harjoittelukerrat kulkevat mukana, jokainen tarvitsee kaksi harjoittelukertaa ryhmän ulkopuolelta.

Niin ja tämän kerran vieraana meillä oli Laura Paloheimo https://www.laurapaloheimo.com/ ja lopputehtävänä oli sanat jotka minua lohduttavat, haluaisitko kenties jakaa ne muille kuulijoille omassa tarinassasi?
Tässä myös kirjavinkkejä:
Lotta Sonninen - Pieni pahan mielen kirjasarja
Mia Kankimäki - Asioita jotka saavat sydämen lyömään nopeammin

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kynä ja kirjoittaminen on ollut paras ystäväni ja ajanvietteeni aina. Kirjain kerrallaan olen luonut ääriviivani uudestaan ja yhä uudestaan. Sana sanalta olen rakentanut näkymättömästä maailmasta näkyvän. Kirjoittaen olen kutsunut esiin unelmia ja tehnyt niistä totta.

Kirjoittaminen on minulle työtä, se on myös intohimo ja työväline uuden luomiseen. Olen kirjoittanut aina, tarinoita, runoja, näytelmiä ja pöytälaatikot täyteen käsikirjoituksia. Kaikissa elämäni käännekohdissa ja arkipäivieni aamuissa, olen tukeutunut kynääni ja antanut sen kuljettaa minut sisimpääni, lähteelleni sinne missä ajatukset, tunteet ja oivallukset virtaavat.

Olen matkani varrella opiskellut kirjoittamista arvostetuissa kirjoittajakouluissa, ammattikirjailijoiden ja dramaturgien johdolla. Olen julkaissut kuusi romaania isojen kustantamoiden kirjailijana, olen ohjannut ja opettanut satoja kirjoittajia vuosittain erilaisilla kursseilla ja retriiteillä. Kuluneiden vuosien aikana olen opiskellut tunnetaideohjaajaksi ja energiahoitajaksi. Sanataideohjaustyössä yhdistän kaiken sen, mitä olen 33 vuoden aikana luovalla alalla oppinut.

Jokainen on luova, ja minun tehtäväni kirjailijana, tunnetaide- ja sanataideohjaajana on auttaa sinua löytämään tiesi takaisin Lähteelle.

# data[].attributes.attachment_link.description
Kynä ja kirjoittaminen on ollut paras ystäväni ja ajanvietteeni aina. Kirjain kerrallaan olen luonut ääriviivani uudestaan ja yhä uudestaan. Sana sanalta olen rakentanut näkymättömästä maailmasta näkyvän. Kirjoittaen olen kutsunut esiin unelmia ja tehnyt niistä totta. Kirjoittaminen on minulle työtä, se on myös intohimo ja työväline uuden luomiseen.

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA10x

# data[].attributes.attachment_link.description
Maksuton luentosarja Järjestäjinä: Suomen Kielipolku SLI ry, Tampereen Seudun Autismiyhdistys TSAU ry ja Pirkanmaan Erilaiset Oppijat. Luennot tallennetaan, jos se katsotaan mahdolliseksi. Osa...

# data[].attributes.body
Haastavia tilanteita

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Maa oli vielä lumen peitossa, kun Anu Mustonen hautasi oman lapsensa.

Hautajaisaamuna perheen nuorin tytär, kuusivuotias Heta, itki ja valitti ikävöivänsä isosiskoaan.

Oulujoen kirkossa Mustonen luki edellisenä yönä kirjoittamansa puheen suomeksi ja saksaksi.

Toukokuisen iltapäivän aurinko paistoi kirkkaasti lumivaippaan kääriytyneen kirkkomaan yllä. Pieni valkea arkku laskettiin maahan surevien omaisten ympäröimänä.

Havupuun oksilla ja vaaleanpunaisilla kukilla peitellyn haudan päälle pystytettiin tuona päivänä puinen risti, jossa luki: Lara König, 17.12.2004-22.4.2019.

Hautajaisten jälkeen perheen 11-vuotias poika Antti soitti muistotilaisuudessa 14-vuotiaalle isosiskolleen Laralle saksofonilla kappaleen Tears in Heaven.

- Paskamaisin tapahtuma elämässäni oli oman lapseni hautaaminen. Jos ei olisi kolmea lasta jäljellä, olisin varmaan hypännyt sinne monttuun mukaan, Anu Mustonen muistelee kuukausia myöhemmin.

Harvinainen oireyhtymä

Mustosen neljästä lapsesta kaksi vanhinta, identtiset kaksostytöt Lara ja Lena syntyivät joulun alla 2004 Saksassa, jossa Mustonen eli yhdessä tyttöjen saksalaisen isän kanssa.

Vaikeavammaisten tyttöjen ollessa muutaman vuoden ikäisiä Mustonen muutti heidän kanssaan takaisin kotiseudulleen Ouluun. Hän toimi omaishoitajana kodissa, jossa elettiin tavallista lapsiperhearkea kaksosten ja myöhemmän perheenlisäyksen kanssa.

- Sain kerralla kaksi kehitysvammaista lasta, joten helpommasta en koskaan tiennyt. Tytöt ovat aina asuneet kotona, en ole ajatellutkaan laittaa heitä mihinkään laitokseen.

Tyttöjen kehitysvamma vaikutti kaikkeen elämiseen ja tekemiseen. Vasta muutama kuukausi Laran kuoleman jälkeen ratkesi, että tyttöjä on todennäköisesti vaivannut äärimmäisen harvinainen MICPCH-oireyhtymä, josta on maailmalla vain reilu 50 tutkittua tapausta.

Lara oli täyttänyt joulukuun 2018 lopulla 14 vuotta erittäin raskaan syksyn päätteeksi. Hän sairasti skolioosia, joka oli edetessään aiheuttanut tytölle vakavia keuhko- ja hengitysongelmia. Syksyllä hän sairasti keuhkokuumeen kolme kertaa.

Lara vietti suuren osan syystalvea Oulun yliopistollisessa sairaalassa (OYS), jossa hänelle määrättiin useita peräkkäisiä antibioottikuureja. Joulukuussa keuhkokuumetta hoidettiin teho-osastolla.

Tammikuussa 2019 Anu Mustonen kutsuttiin kokoukseen, jossa oli tarkoitus päättää Laran hoitosuunnitelman jatkosta. Mustonen meni paikalle yhdessä äitinsä ja Laran kanssa, joka oli sillä hetkellä terve, hyväntuulinen ja nauravainen.

Kokouksessa oli paikalla useita lääkäreitä ja hoitajia, jotka Mustosen suunnattomaksi järkytykseksi esittivät, että Laralle tehtäisiin elvyttämättäjättämispäätös (DNR-päätös). Seuraavalla sairastumiskerralla häntä ei siis enää otettaisi tehohoitoon.

- Vastustin kovasti, että miten voi olla mahdollista, että nyt yritetään tehdä tällaista päätöstä, kun Laraa on aiemmin onnistuneesti hoidettu teholla. Miten te voitte sanoa, että jos keuhkokuume vielä iskee, niin antaa mennä vaan?

- Itkin ja huusin ja raivosin. Oikein rukoilin heitä, että älkää pliis tappako mun lasta.

Asiasta väännettiin pitkään, eikä Mustonen antanut milliäkään periksi. Pattitilanteessa lääkärit myöntyivät siihen, että asiasta järjestettäisiin myöhemmin vielä toinen kokous, johon pääsisi osallistumaan myös Laran Saksassa asuva isä videolinkin välityksellä.

- Yksi lääkäreistä sanoi, että jos sitä ennen tulee uusi infektio, he vielä tehohoitavat lapsen, Mustonen sanoo.

Ei teholle

Keuhkokuume uusiutui pääsiäisenä, ja Lara joutui taas sairaalaan. Päivystävä lääkäri teki tuolloin Mustosen mukaan päätöksen, että tyttöä ei vietäisi teholle, vaan hoidettaisiin vuodeosastolla lisähapen avulla. Mustosen mukaan kokouksessa suullisesti tehtyä sopimusta ei siis noudatettu.

Myöhemmin Mustoselle kerrottiin, että Laran hapetusarvot olivat yöllä kohonneet niin hyviksi, että lisähappi katsottiin aiheelliseksi katkaista. Tarvetta Laran jatkuvalle valvonnalle ei myöskään nähty.

- Ymmärrän, että pääsiäispyhinä on vähemmän henkilökuntaa, mutta miksi se lisähappi piti napata kiinni? Nyt he olivat vain jättäneet Laran yksin yöllä haukkomaan henkeään, Mustonen sanoo.

Hän itse oli joutunut lähtemään yöksi kotiin hoitamaan muita lapsiaan. Illansuussa Laran vointi oli ollut vielä vakaa.

- Hän hymyili minulle kun lähdin ja nukahti rauhallisesti. Olin aivan sokissa kun lääkäri soitti yöllä ja kertoi, että Lara on kuollut 50 minuuttia sitten.

Hoitaja oli poistunut Laran huoneesta pariksi kymmeneksi minuutiksi. Kun hän palasi tarkistamaan tilannetta, tyttö oli kuollut.

- Voi olla, että Lara oli jo niin huonossa kunnossa, ettei elinaikaa olisi ollut paljoa. Jos hän olisi päässyt sovitusti teholle, olisin ainakin ehtinyt ajoissa paikalle, ettei hänen olisi tarvinnut kuolla yksin.

Uusi kokous hoitosuunnitelmasta olisi pidetty kolme päivää myöhemmin.

"Kokonaisuus painaa"

Lapsen yksilöllinen hoitosuunnitelma tehdään aina yhdessä vanhempien kanssa. Palliatiivinen eli oireita lievittävä hoitosuunnitelma tehdään silloin, kun lapsella on etenevä sairaus, johon ei ole parantavaa hoitoa. Hoitoon sisältyvät rajaukset, esimerkiksi elvyttämättäjättämispäätös, tehdään aina lääketieteellisin perustein lapsen etu ensisijaisesti huomioiden.

Näin kuvailee asiaa yleisellä tasolla kommentoiva OYSin lasten teho-osaston ylilääkäri Outi Peltoniemi. Yksittäisen potilaan tilannetta hän ei voi julkisuudessa kommentoida.

Päätöksentekoon osallistuu Peltoniemen mukaan aina useampi lapsen hoitoon osallistunut lääketieteen asiantuntija ja päätöksenteon tukena konsultoidaan usein moniammatillista kliinisen etiikan työryhmää.

- Vanhemmille ei voida siirtää vastuuta hoidon rajauksiin liittyvistä päätöksistä. Ne ovat aina lääketieteellisiä päätöksiä, joihin vaikuttaa potilaan sairaus ja ennuste. Hyödyn ja kärsimyksen määrä painavat vaakakupeissa näissä päätöksissä, Peltoniemi sanoo.

Anu Mustonen on kuitenkin varma, että Laraa koskeva päätös tehtiin juuri kehitysvammaisuuden perusteella. Hän kertoo tivanneensa tammikuisessa kokouksessa lääkäreiltä, suljettaisiinko myös keuhkokuumeeseen sairastunut, ei-kehitysvammainen lapsi tehohoidon ulkopuolelle.

- Kysyin, että tehtäisiinkö näin myös, jos Lara olisi yhteiskunnallisesti tuottava henkilö. He vastasivat vain, että tässä otetaan huomioon kokonaistilanne, koska eivät voineet suoraan sanoa kehitysvammaisuutta perusteeksi. Mikä muu syy siihen voisi muka olla? Sanoin, että se ei ole mikään helkkarin kokonaistilanne - se on mun lapsi!

Mustosen käsitys kehitysvammaisten eriävästä kohtelusta sairaanhoidossa ei ole tuulesta temmattu. Oikeusasiamies antoi Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirille (HUS) huomautuksen jo vuonna 2009 ohjeesta, jossa todettiin: "Syvästi kehitysvammaiset eivät yleensä kuulu tehohoidon piiriin". Kirjauksen katsottiin rikkovan perustuslakia.

Huomautuksen seurauksena HUS poisti kirjauksen ohjeesta. Ongelmallisia tilanteita on tosin käytännön tasolla tullut sittemminkin esiin, Miina Weckroth Vammaisperheyhdistys Jaatisesta kertoi Iltalehdelle viime kesänä.

Ylilääkäri Peltoniemi kiistää väitteen, että kehitysvammaisia lapsia kohdeltaisiin OYSin hoitosuunnitelmapäätöksissä kategorisesti eri tavalla kuin perusterveitä lapsia.

- Ei ole niin, että rutiininomaisesti tehtäisiin tällaisia päätöksiä, jos lapsella on kehitysvamma. Hoitosuunnitelma riippuu potilaan sairaudesta ja siitä, miten se etenee. Kokonaisuus painaa.

"Herran haltuun"

Tammikuun 2019 kokouksesta kirjatussa pöytäkirjassa lukee asiantuntijoiden yhteisen linjan olevan, ettei Lara hyödy teho-osastohoidosta. Asiakirjassa todetaan, että Laran perhe oli asiassa vastakkaisella linjalla, ja selvittämättömien asioiden vuoksi järjestetään vielä myöhäisempi palaveri hoitosuunnitelman tekoa varten. Dokumentissa tosin lukee myös, että Laraa hoidetaan voinnin huonontuessa ensisijaisesti vuodeosastolla.

Laran kuolintodistuksessa taas lukee suoraan, että DNR-päätös olisi tehty jo joulukuussa 2018.

Iltalehti on tutustunut kyseisiin asiakirjoihin.

Anu Mustonen sanoo kirjausten olevan jotain muuta kuin se, mitä hänelle tammikuun kokouksessa luvattiin.

- Lääkärit lupasivat suullisesti, että DNR-päätöstä ei laiteta voimaan ennen seuraavaa kokousta, mutta näin vain oli tehty.

Mustonen on tehnyt Valviralle ja eduskunnan oikeusasiamiehelle kantelun sairaalan toiminnasta sekä erään lääkärin käytöksestä. Mustonen koki asiattomaksi sen, miten lääkäri kommentoi hänen mukaansa Laran tilannetta toteamalla: "Se on Herran haltuun tästä eteenpäin".

- Eihän tämä sitä lasta takaisin tuo, mutta jotakin pientä oikeutta pitää saada. Niin rumasti tuo meni, Mustonen sanoo.

Laran nimenomaisen tapauksen epäselvyydet ovat vain yksi syy sille, miksi Mustonen haluaa nostaa asian tapetille. Toinen syy on tapauksen vertailu Laran toiseen kotimaahan.

Lara oli myös Saksan kansalainen, ja Saksassa moinen päätös olisi Mustosen mukaan vaatinut vanhempien hyväksynnän. Hän ihmettelee, miten jopa EU:n sisällä potilaiden oikeuksia koskevat lait ja käytännöt voivat erota niin merkittävästi.

Kirjoittamassaan kantelussa Mustonen viittaa tähän epäsuhtaan sekä Suomen ratifioimaan YK:n yleissopimukseen vammaisten henkilöiden oikeuksista. Siinä todetaan muun muassa, että "vammaisilla henkilöillä on oikeus parhaaseen mahdolliseen terveyden tasoon ilman syrjintää vammaisuuden perusteella".

Iltalehden näkemien dokumenttien mukaan kantelua käsittelee parhaillaan Valvira, jota on ohjeistettu ilmoittamaan ratkaisustaan myös eduskunnan oikeusasiamiehelle toukokuun 2020 loppuun mennessä.

Kansanedustaja vaatii lakimuutosta

Vanhempien tahdon painoarvo on viime aikoina noussut esiin myös eduskunnassa. Sitä on pitänyt esillä erityisesti kansanedustaja Mari Rantanen (ps), jolla on itselläänkin vaikeavammainen tytär.

Kuultuaan Laran tapauksesta hän huokaa syvään.

- Kuulostaa aivan järkyttävältä, olen todella pahoillani perheen puolesta. En ymmärrä, miten Suomeen on päässyt pesiytymään tällainen härski diskriminaatio, jossa ihmistä ei hoideta vammaisuuden vuoksi. Onko edes kuviteltavissa, että mikään muu vähemmistöryhmä joutuisi tällaisen kohteeksi?

Rantanen tietää kokemuksesta, että skolioosi ja keuhkokuume ovat vaikeavammaisten tyypillisiä vitsauksia. Hän sanoo olevansa varma, että niin sanotusti normaalin lapsen kohdalla ei olisi menetelty samoin kuin Laran kanssa.

- Ei keneltäkään perusterveeltä kysytä, että voitaisiinko sinun hoitoa rajoittaa.

Samantyyppiseen tilanteeseen taannoin joutunut Rantasen tytär ei myöskään päässyt tehohoitoon tai jatkuvaan valvontaan.

- Kyllä järjestelmä on sellainen, että jos vanhemmat eivät pysty olemaan vuoteen vierellä 24/7, omakin lapseni olisi tukehtunut omaan oksennukseensa vuodeosastolla. Pariinkin otteeseen pelastimme hänen henkensä, Rantanen sanoo.

Kansanedustaja teki aiheesta heinäkuussa 2019 kirjallisen kysymyksen, johon vastasi perhe- ja peruspalveluministeri Krista Kiuru (sd). Ministeri totesi vastauksessaan, että hallitusohjelmaan on kirjattu aikomus vahvistaa lainsäädännöllä sosiaali- ja terveydenhuollon palveluiden käyttäjien itsemääräämisoikeutta.

- Ministeriössä valmistellaan asiakkaan ja potilaan asemaa ja oikeuksia koskevaa kattavaa lainsäädännön uudistusta. Valmistelun yhteydessä tullaan arvioimaan hoidon rajaamista koskevan arvioinnin perusteita sekä tapoja, joilla potilaan itsemääräämisoikeutta voidaan vahvistaa, Kiuru sanoi.

Vastaus ei tyydyttänyt Rantasta. Hänen mielestään ministeri tyytyi luettelemaan yleviä periaatteita, vaikka hallitusohjelmassa ei ole konkreettisia ehdotuksia tilanteen korjaamiseksi.

- Ministerin vastaus oli yhtä diibadaabaa, hän tömäyttää.

Rantanen pohtii itse lakialoitteen tekemistä, mutta lisää, että oppositiosta käsin sellaisen menestymismahdollisuudet ovat heikohkot.

- Tässä kohtaa kääntäisin katseen ministeri Kiuruun ja [sosiaali- ja terveysministeri Aino-Kaisa] Pekoseen (vas), että he oikeasti ottaisivat asian tosissaan ja tekisivät sille nopeasti jotakin.

Keskeisimpänä muutoksena lakiin Rantanen toivoisi sitä, että vanhemmille annettaisiin enemmän päätösvaltaa lastensa hoidon suunnittelussa.

- Potilaslain päivittäminen olisi helppoa, kun oikeusasiamies on antanut sellaiseen ohjeet jo kymmenen vuotta sitten. On hämmästyttävää, ettei tällainen valtava ihmisoikeusrikkomus ole kiinnostanut ketään. Toivon, että vanhemmat olisivat aktiivisia ja toisivat tapauksia julkisuuteen.

Taistelutahto pysyy

Suru, viha ja katkeruus ovat leimanneet Anu Mustosen kulunutta vuotta.

Hän käy Laran haudalla Oulujoen kirkkomaalla harva se päivä. Mukana on usein ollut perheen kuopus Heta, joka sanoo näkevänsä enkeleitä ja jolla on ollut tapana istuttaa kukkia isosiskonsa haudalle.

- Äitini on tässä ollut korvaamaton tuki, sillä hän käy hoitamassa hautaa, kun voimani eivät aina riitä. Pyhäinpäivä oli erityisen raskas, kun kävin tuomiokirkossa kuulemassa Laran nimen luvun kynttilän sytyttämisen yhteydessä, Mustonen sanoo.

Laran kaksossisko Lena näyttää tunteensa voimakkaasti, vaikka ei puhukaan. Hän oli pitkään Laran kuoleman jälkeen täysin hiljaa. Hiljaista on myös siskosten makuuhuoneessa, jossa pauhasi ennen lähes joka yö Trotro-aasista kertova animaatiosarja. Lara tarvitsi sen äänet taustalle saadakseen unta.

Sittemmin Heta on alkanut katsoa Trotro-aasin seikkailuja. Mustonen taas on ottanut Trotro-tatuoinnin käsivarteensa.

- Se, että Lara oli vammainen, ei tarkoita, että hänellä olisi ollut kurja elämä. Jokainen, joka hänet tunsi, voi sen todistaa, Mustonen sanoo.

Hän uskoo vakaasti, että Laran kohtalo kuvastaa laajemmin vammaisten terveydenhuoltoon liittyviä asenteita. Äidillä on herännyt taistelutahto sekä oikeuden saamiseksi Laralle että niille kaikille muille vammaisille lapsille, joiden vanhemmat ovat liian uupuneita taistelemaan asian puolesta.

Laran kuoleman jälkeen Mustosen elämää on leimannut myös pelko Lenan puolesta. Lenallakin on alkanut edetä hengitystä vaikeuttava skolioosi.

- Toivon tähän jotain muutosta ja inhimillisyyttä. Olen päättänyt, että ne ei ainakaan toista tyttöä enää tapa sairaalaan.

# data[].attributes.attachment_link.title
Lara König kuoli 14-vuotiaana keuhkokuumeeseen - äidin mielestä tytön annettiin kuolla, koska hän oli kehitysvammainen

# data[].attributes.attachment_link.description
Maa oli vielä lumen peitossa, kun Anu Mustonen hautasi oman lapsensa. Hautajaisaamuna perheen nuorin tytär, kuusivuotias Heta, itki ja valitti ikävöivänsä isosiskoaan. Oulujoen kirkossa Mustonen luki edellisenä yönä kirjoittamansa puheen suomeksi ja saksaksi. Toukokuisen iltapäivän aurinko paistoi kirkkaasti lumivaippaan kääriytyneen kirkkomaan yllä. Pieni valkea arkku laskettiin maahan surevien omaisten ympäröimänä.

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA9

# data[].attributes.body
Tee rästitehtävät, tekemättömät kotitehtävät pois ennen syksyä, muista palauttaa ne Google Driveen.

Tee itsestäsi omaishoidon kokemusasiantuntijan ansioluettelo mahdollisimman pitkälle valmiiksi ennen syksyä. Yksi malli löytyy Google Drivesta CV -kansiosta. Pohdi miten ansioluettelon ulkoasussa tarinasi ja persoonasi tulee esille sekä mikä on sen tarkoitus.

Aloita omaan tarinasi kirjoittaminen. Olet saanut yksilöohjausajalla yhden mallin (aikajana/kysymykset), jonka pohjalta voit aloittaa tarinan työstämisen. Aikajana auttaa täsmentämään tarinaasi kokonaisuudessaan ja pohtimaan mitä osia haluat jakaa tarinastasi (koko aika, vuosi, viikko, päivä, tietyt osat elämää, muutostilanteet jne.). Mieti myös tarinaasi tehdessä tavoitetta, - mitä juuri sinä omalla tarinallasi tavoittelet. Tarinan kautta voidaan myös eri tilaisuuksissa ja tapahtumissa vaikuttaa omaishoitajien arkeen, jaksamiseen ja palveluihin. Mieti miten saat juuri sinun tarinaasi näitä asioita. Esimerkiksi eräässä kaupungissa omaishoitajien palvelut paranivat tarinan ja kokemusasiantuntijuuden kautta. Tämä kesän aikana työstettävä tarina esitetään toisille Oka-ryhmäläisille, joten kohderyhmänä on erilaisista elämäntilanteista tulevat omaishoitajat.
Tarinaa joutuu jatkossa muokkaamaan riippuen kohderyhmästä esim. jos kohderyhmänä on päättäjät, viranhaltijat, päälliköt tai erilainen yleisö.
Tsemppiä tarinan työstöön, apuja saat myös OmaisOiva-työntekijöiltä ja syksyllä mentoroinnin kautta palautetta.

# data[].attributes.body
Tee saamasi ydinvahvuustesti ja hissipuhe. Tallenna hissipuhe Google Driveen hissipuheet kansioon. Ohje tallentamiseen löytyy 3.6..2021 PP esityksestä , voit myös lähettää sen kouluttajille Whats App viestillä. Tee tehtävät 10.6.2021 mennessä.

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA8

# data[].attributes.headline
Onko erityislapsiperheiden tarpeet unohdettu 

# data[].attributes.subject
Onko erityislapsiperheiden tarpeet unohdettu 

# data[].attributes.body
Webinaarin 3/2021 tallenne

# data[].attributes.attachment_link.title
Erityislapsiperheiden tilanne – Onko tarpeet unohdettu?

# data[].attributes.body
Ei uusia kotitehtäviä, tee loppuun ne tehtävät mitkä sinulla ovat vielä kesken. 😊

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA7

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Alzheimerin tauti voitti, mutta rakkaus jäi. Dokumentti kertoo Maire ja Kalevi Suojasen taistelunvuosista 1999-2009.

Maire ja Kalevi Suojanen tekivät yhteistä elämän matkaa yli 30 vuotta. Yli puolta noista vuosista sävytti Mairen 1990-luvun alkupuolella diagnosoitu Alzheimerin tauti.

"Dementia on aika toivoton sairaus omaiselle, koska ainoa lohtu on, että tämä päivä on parempi kuin huominen ja väsyneenä monta kertaa sen tajuaa vain toisin päin, että huominen on huonompi kuin tämä."

Dokumentissa seurataan Mairen ja Kalevin elämää yli 10 vuoden ajan. Kalevin sanoin heidän vaiherikkaita ja mielenkiintoisia vuosiaan, joita "herra Alzheimer" ei voinut pilata. 15 vuoden taisteluun kuului sairautta, huolta tilapäishoitajista, kärsimättömyyttä ja uupumusta. Vähitellen Mairelta katosi lähes kaikki elämän taitokirjo: puhuminen, syöminen ja käveleminen. Kummankin oli opeteltava luopumaan. Lopuksi oli luovuttava itse elämästä. Samaan aikaan Mairen ja Kalevin elämä oli kuitenkin täynnä myös yhteistä onnistumista, keskinäistä huumoria ja hellyyttä. Sekä rakkautta.

"Vanha aforismihan sanoo, että sitä rakastaa josta on vaivaa ja väitän kyllä ja olen siitä onnellinen, että olen osannut rakastaa Mairea."

Kesällä 2009 taistelu päättyi. Maire Suojanen kuoli 73-vuotiaana. Kalevi oli tuolloin 65-vuotias.

"Alzheimerin taudissa on oikeastaan kolme kuolemaa, eli kun saa diagnoosin, se on monen omaishoitajan muistikuvissa ensimmäinen kuolema, niin katastrofaalinen hetki. Toinen kuolema on sitten pitkäkestoinen kuolema, jolloin taistellaan sairautta vastaan ja koko ajan tiedetään, että se taistelu hävitään. Kolmas kuolema on sitten se varsinainen kuolema.

Dokumentin ensimmäiset kuvaukset on tehty tammikuussa 1999 ja viimeiset marraskuussa 2009, puoli vuotta Mairen kuoleman jälkeen.

"Minusta Maire on kyllä täällä, kyllä mä joka päivä Mairen kanssa juttelen, et mitä mieltä oot. Jollain lailla en halua käsittää, että Maire on lopullisesti poissa. Kova halu on käydä usein haudalla ja kuitenkaan siellä ei ole hyvä käydä, koska siellä ei paljon itsefilunki käy, koska siinä on hautakivi, missä on Mairen nimi.

"Ei kait se suru koskaan lopu, mutta sen kanssa alkaa olla varmaan vähän helpompi elää, taikka varmaan se muuttaa vähän väriään lohdullisempaan suuntaan."

Teksti: Tiina Merikanto

# data[].attributes.attachment_link.title
Pitkät jäähyväiset on dokumentti rakkaudesta, jota dementiakaan ei poista

# data[].attributes.attachment_link.description
Alzheimerin tauti voitti, mutta rakkaus jäi. Dokumentti kertoo Maire ja Kalevi Suojasen taistelunvuosista 1999-2009. Maire ja Kalevi Suojanen tekivät yhteistä elämän matkaa yli 30 vuotta. Yli puolta noista vuosista sävytti Mairen 1990-luvun alkupuolella diagnosoitu Alzheimerin tauti.

# data[].attributes.body
Blogikirjoitus 20.5. mennessä Google Driveen omaan kansioon.

Yksilötehtävä: Etsi lehdestä, verkosta omaishoitoon liittyvä juttu- tarina, ja analysoi sitä.

Miksi valitsit juuri tämän jutun, missä se julkaistiin?

Mikä oli jutun tavoite mielestäsi, onnistuttiinko siinä?

Saiko vastakaikua, mielipiteitä, miten asia eteni.

Faktaosuudet jutussa

Miten tunteita käsiteltiin jutussa?

Miten kokemustarina näkyi jutussa vai näkyikö?

Millaiset jutut "myyvät "?

Mitä ajatuksia herättää?

Millaisia tarinoita, juttuja olisit valmis julkaisemaan?

Omalla nimellä

Nimimerkillä

Palautus 20.5.2021 mennessä Google Drive kansioon, maksimi koko yksi A4

# data[].attributes.body
Kirjoittaja Veikko Huotarinen

Olen kuin päivystävä lääkäri ympärivuorokautisessa valmiustilassa. Kun hän yöllä herää ja hapuilee toilettiin, minäkin herään valvomaan, avaako ulko-oven, meneekö puun alle tarpeilleen. Eräänä yönä en herännyt. Aamulla värisin peittojen alla pakkasessa."

Minä olen rakastanut Sinua nämä kaikki vuodet, aina ensitapaamisesta alkaen. Olemme olleet naimisissa yli 50 vuotta, ja minä rakastan Sinua yhä. Minä rakastan Sinua yhä, vaikka Sinä katoat minulta päivä päivältä yhä enemmän ja enemmän kaukaisiin ja sekaviin muistoihisi. Sinä olet ja et ole. Minä rakastan Sinua. Minä pidän Sinusta huolen. Loppuun saakka, kuten olen luvannut. Mutta kestääkö rakkauteni kaiken? Jaksanko minä tätä rakkautta, josta on tullut kokopäiväistä hoitamista, Sinun hoitamistasi. Jaksanko minä tätä rakkautta Sinuun, uupumusta Sinuun, turhautumista Sinuun, satunnaista vihastumista Sinuun? Jaksanko minä näitä ristiriitaisia tunteitani? Jaksanko minä? Jaksan, sillä minulla ei ole vaihtoehtoja.

Kirjailija Veikko Huotarinen on kirjoittanut avoimen, rehellisen ja paljastavan pienoisromaanin muistisairaan omaishoitajana olemisesta.

Näissä sanoissa, näillä riveillä, on elämä itse, kaikkia koskettavana.

# data[].attributes.body
Kirjoittaja Anne-Maarit Koivuniemi

Viisi vuotta sitten Anne-Maarit Koivuniemi alkoi sisaruksineen epäillä, olisiko heidän vanhemmillaan muistivaikeuksia. Pieniä vihjeitä riitti: Isä soitti samaa asiaa monta kertaa. Kodin avaimet olivat hukassa. Autotallin lukko oli murrettu. Vanhemmat olivat laihtuneet ja näyttäytyivät yllättäen likaisissa vaatteissa. Oudolta tuntui myös vanhempien eristäytyminen – mieluiten he olivat kahdestaan kotona. Viimein sisarukset varasivat heille ajan muistitutkimuksiin, ja äiti ja isä lähtivät sinne helpottuneina.
Muista minut on omakohtainen kertomus vanhempien muistisairaudesta, omaishoitajaksi ryhtymisestä ja etäomaishoitajuudesta. Kirja kertoo Alzheimerin taudin etenemisestä, taudinkuvasta ja erilaisista haasteista ja vaikeuksista. Palvelujärjestelmät ja omaisten toiveet ovat monesti törmäyskurssilla, ja tunteet vaihtelevat surusta turhautumiseen. Vanhempien auttaminen voi kuitenkin parhaassa tapauksessa saada löytämään vuosia sitten kadonneen
yhteyden.

Anne-Maarit Koivuniemellä on pitkä kokemus vanhempiensa etäomaishoitajana sekä omaishoitajana. Hänen kirjansa tarjoaa vertaistukea ja tietoa muistisairaiden läheisille ja omaishoitajille. Omakohtaisesta tarinasta laajennettu Muista minut sopii myös hoitoalan opiskelijoille ja työntekijöille sekä vanhus- ja sosiaalityössä työskenteleville.

# data[].attributes.body
Kirjoittaja Marleena Kajaste

Kuvaus tavallisen lapsiperheen arjesta ja äidin loputtomasta kamppailusta erityislapsensa puolesta. Lapsen erityisyys jää eri palveluverkostoissa tunnistamatta ja syöksykierre painajaiseen voi alkaa. Samalla kirjan kuvaus kertoo tuhansien ja taas tuhansien lapsiperheiden tarinaa, joka toistuu lukemattomina eri versioina suomalaisessa yhteiskunnassa.

Kirja perustuu äidin muistiinpanoihin lähes kahdenkymmenen vuoden ajalta. Tarina etenee kronologisesti muistojen ja arjen tilanteiden kuvauksena nykyhetkeen saakka. Teos kuvaa tuen ja avun etsimistä sosiaali- ja terveystoimen palveluiden eri sektoreilta. Koulu, erikoislääkärit, lastensuojelun viranomaiset ja lukemattomat eri tahot pohtivat palavereissa lapsen erityisyyttä. Äiti ja erityislapsi kohtaavat muurin, jonka läpi ei pääse.

Kirja tuo vahvan, kriittisen ja kantaaottavan asiakasnäkökulman palveluihin, jotka on tarkoitettu perheiden tueksi. Kirja auttaa erityislasten tunnistamisessa ja antaa lukijalle ymmärryksen seurauksista, kun lapsi ei saa tarvitsemaansa tukea ja kuntoutusta. Lähes 60 000 nuorta on syrjäytymässä elämästä. Syrjäytyminen maksaa yhteiskunnalle miljoonia euroja tuoden mukanaan mittaamattoman inhimillisen kärsimyksen. Säästöt ja leikkaukset lapsiperheiden palveluista luovat pohjaa kirjan tapahtumille.

# data[].attributes.body
Kirjoittaja Anttila Ulla 2020

”Teos tarjoaa erityislapsen vanhemmille keinoja oman hyvinvoinnin ylläpitämiseen ja jaksamisen vahvistamiseen. Teos tunnistaa vanhempien kuormituksen moni-ilmeisyyden ja syyt. Se kannustaa tietoiseen huolehtimiseen omasta hyvinvoinnista samoin kuin lapsen ja omien oikeuksien selvittämiseen. Kun vanhemmat voivat hyvin, koko perhe voi paremmin"

# data[].attributes.body
Kirjoittaja Anneli Kanto 2013

Kertomuksia Alzheimerin taudista, Anneli Kanto on kirjoittanut omakohtaisen teoksen siitä, mitä on elää Alzheimerin tautiin
sairastuneen äidin tyttärenä. Teos näyttää piiruakaan kaunistelematta kaikki raskaan matkan varrella tulevat tunteet, ärtymyksen, vihan, katkeruuden, väsymyksen, surun, ikävän ja pelon. Kanto on kerännyt teokseen oman tarinansa
lisäksi muiden dementiaan sairastuneiden ihmisten läheisten kertomuksia.”

# data[].attributes.body
Kirjoittaja Luttinen Kaija (2011)

”Kirja kertoo ajankohtaisesta aiheesta, koko valtakuntaa puhuttavasta omaishoitajuudesta. Kirjan päähenkilö on varhaiseläkkeelle jäänyt sosiaalijohtaja Minna Kirppanen.
Unelmana oli eläkepäivinä matkustella ja nauttia elämästä, mutta vuosikymmeniä diabetesta sairastanut aviomies halvaantuu ja Minnasta tuleekin omaishoitaja."

# data[].attributes.body
kirja koostuu tarinoista erityislapsen vanhemmaksi kasvamisesta.

Kirjan kustantaja: Leijonaemot ry, 2015, toimittaja: Mirva Salonen

# data[].attributes.body
Kirjoittaja Erkki Koipijärvi

"Ojaluomat viettävät eläkepäiviään omakotitalossaan, Huuhkan pikkukaupungissa. Onerva-vaimo on vammautunut kaksikymmentäkaksi vuotta sitten, 54-vuotiaana, epäonnistuneessa aivoleikkauksessa. Aviomies, Otto, on vaimonsa ympärivuorokautinen omaishoitaja. Pariskunnan elämän arvot ja arvostukset periytyvät sota-ajan lapsuudesta ja sen toisinaan karuistakin oloista. Arki rajautuu olosuhteiden pakosta pääosin kotiin ja päivittäiseen selviytymiseen. Oton henkireikä on kirjoittaminen. Hän seuraa aktiivisesti kotimaan ja maailman tapahtumia ottaen kantaa asiaan kuin asiaan. Ojaluomat sukkuloivat menneisyyden, nykyisyyden ja tulevaisuuden rajapinnoilla. Yhteys etäällä asuviin lapsiin ja heidän perheisiinsä on kiinteä. Ilot ja surut ovat yhteisiä."

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tyypillinen omaishoitaja on yli 65-vuotias nainen, joka hoitaa muistisairasta puolisoaan. Omaishoitajista jopa 70 prosenttia on naisia, selviää Naisjärjestöt Yhteistyössä Nytkis ry:n ja Tasa-arvoasiain neuvottelukunta Tanen huhtikuussa julkaistusta raportista.

- Yhteiskunnassa on edelleen asenteita, joissa hoivaajan roolia pidetään naiselle sopivampana kuin miehelle. Kirjallisuudessa puhutaan myös hoivaajan stigmasta: mahdollisesti tämä voi saada omaishoidon kuulostamaan asialta, joka ei ole miehille niin houkuttelevaa, sanoo selvityksen tekijä, suunnittelija Heidi Ahola THL:n Tasa-arvotiedon keskuksesta.

Omaishoitajalla tarkoitetaan omaista tai muuta hoidettavalle läheistä henkilöä, joka on tehnyt kunnan kanssa omaishoitosopimuksen.

Laitoshoidon vähentäminen ja omaishoidon lisääminen on johtanut siihen, että vastuu esimerkiksi vanhusten hoivasta on siirtynyt entistä vahvemmin heidän perheilleen.

Omaishoito on raskasta ja sitovaa. 80 prosenttia omaishoitajista hoitaa läheistään lähes ympärivuorokautisesti sitovasti.

THL:n mukaan kunnat saavat valtiolta vuosittain 95 miljoonaa euroa omais- ja perhehoidon kehittämiseen.

- Omaishoidon tuki sisältää esimerkiksi omaishoitajalle maksettavan rahallisen tuen ja lomapäivät. Näihin ei ole kansallisia kriteerejä, vaan asia sovitaan kunnallisessa päätöksenteossa tai alueilla.

Lisäksi Ahola nostaa esille ansiotyön ja omaishoidon yhteensovittamisen haasteen.

- Ansiotyön ja omaishoidon yhteensovittaminen voi ajaa naisia pois työelämästä.

Sopimusomaishoitajina toimi Suomessa vuonna 2019 hieman yli 48 700 henkilöä. Vuonna 2017 omaishoitajia sen sijaan oli STM:n mukaan 46  132.
Päivitetty 6.10. - Ilmestynyt 20.4.2021

# data[].attributes.attachment_link.title
Omaishoitajista jopa 70 prosenttia on naisia - taustalla vaikuttaa hoivaajan stigma

# data[].attributes.attachment_link.description
Tyypillinen omaishoitaja on yli 65-vuotias nainen, joka hoitaa muistisairasta puolisoaan. Omaishoitajista jopa 70 prosenttia on naisia, selviää Naisjärjestöt Yhteistyössä Nytkis ry:n ja Tasa-arvoasiain neuvottelukunta Tanen huhtikuussa julkaistusta raportista. - Yhteiskunnassa on edelleen asenteita, joissa hoivaajan roolia pidetään naiselle sopivampana kuin miehelle.

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA6

# data[].attributes.headline
Miten selvitä, kun puoliso voi psyykkisesti huonosti?

# data[].attributes.subject
Miten selvitä, kun puoliso voi psyykkisesti huonosti?

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
FinFami Uusimaa ry - Omaiset mielenterveyden tukena

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Leena (haastateltavan nimi on muutettu artikkelia varten) oli töissä mielenterveysalalla, kun tapasi nykyisen puolisonsa. Yhteiselämää puolison kanssa ehti kestää kymmenen vuotta, ennen kuin hänen ensimmäiset uupumisoireensa alkoivat ilmaantua. Puolison oireet olivat aluksi vähäisiä, ja monta vuotta Leena jaksoi toivoa, että oireet jäisivät tilapäisiksi. Niin ei kuitenkaan käynyt.

Mielenterveysalalla työskentelevästä Leenasta tuli mielenterveysomainen siinä vaiheessa, kun puolison uupumus muuttui krooniseksi masennukseksi ja tämä jäi työkyvyttömyyseläkkeelle. "Puolisoni oli tuolloin 37-vuotias ja meillä oli kaksi ihan pientä lasta sekä keskeneräinen omakotitalo", muistelee Leena.

Läheisen rinnalla tiedon voimalla

Leenan aikaisempi työtausta terveydenhuollon alalla auttoi tunnistamaan puolison oireita jo varhaisessa vaiheessa, siispä puolison sairastuminen ei aiheuttanut hätääntymisen tunteita Leenassa. Kesti kuitenkin jonkin aikaa, ennen kuin Leena sai puolisonsa uskomaan, että mistä tämän tilanteessa on kysymys. Pettymyksen tunteilta ei kuitenkaan Leena voinut välttyä. "Itse ajattelin myös toiveikkaana, että masennuksesta toipuu, mutta puolisoni kohdalla ei käynyt niin, se oli isompi pettymys", toteaa Leena.

Entä kuinka Leena lähti käsittelemään läheisensä sairastumista? "Itsellä on ollut paljon etua siitä, että tietoa on ollut jo ennen puolison sairastumista mielenterveysasioista. En tarvinnut myöskään tuntea syyllisyyttä tai häpeää, koska tieto auttaa. Tunsin systeemit ja raivasin tiet hoito- ja kuntoutuspaikkoihin, ei niihin todellakaan helpolla pääse", kertoo Leena.

Omainen todellakin voi olla suuri voimavara sairastuneen rinnalla. "Ymmärrän helposti, että sairastuneet itse luovuttavat, jos heillä ei ole omaista, joka jaksaa taistella sisään jonnekin hoitoon", sanoo Leena.

Eväät arjessa jaksamiseen

Aineksia hyvään elämään Leenalle luovat pariskunnan yhdessä vietetyt vuodet siltä ajanjaksolta, kun puoliso ei vielä sairastanut psyykkisesti. Arjessa Leenalla apuna on hänen korkea stressinsietokykynsä ja hyvät unenlahjat. Leena harrastaa helppoja ja ilmaisia urheilulajeja, kuten avantouintia, lenkkeilyä ja metsässä haahuilua. Leena keskittyy luomaan lapsilleen mahdollisimman hyvän arjen, sillä nykytilanteessa hänen perheessä jää paljon hoidettavaa yhden aikuisen hartioille.

Mitä on tullut opittua läheisen sairastumisen kautta?

Läheisen sairastumisen myötä Leena on oppinut, että melko nuorena sairastuminen ja eläköityminen on koko perheelle taloudellisesti haastava asia, sillä menot eivät puolitu, vaikka yhteiset tulot heikkenevät. Lisäksi Leena on joutunut oppimaan pyörittämään arkea kahden aikuisen edestä. "Olen järjestänyt oman elämän kokonaan uusiksi, jotta saan palapelin toimimaan. Arki ja talous pyörii hyvin sen aikaa, kun kestän terveenä ja jaksan tehdä itse pitkää päivää", kertoo Leena.

Neuvoja ja vinkkejä mielenterveysomaisille

Leenan vinkit muille mielenterveysomaisille ovat seuraavat: apua kannattaa hakea, ei pidä hävetä toisen sairautta eikä tuntea siitä syyllisyyttä, on osattava pitää kiinni omista oikeuksista ja vertaistuen voimaa ei saa unohtaa. "Kannattaa hankkia kaikki tarvittava apu ja tuki. Usein saadakseen mitään apua pitää uskaltaa olla hankala, avun saaminen on äärettömän hankalaa ja tuskallisen hidasta. Ei pidä hävetä sairautta eikä tuntea syyllisyyttä toisen sairaudesta. Monet kokevat vertaistuen tärkeänä, esimerkiksi FinFami järjestää monenlaista vertaistoimintaa omaisille, ja suosittelen myös perhekursseja koko perheelle, jotta lapsetkin saavat vertaustukea", toteaa Leena.

"Omaisen on tärkeä säilyttää itsenäistä elämää mahdollisimman paljon, ettei elä sairastuneen ehdoilla omaa arkeaan. Itse ajattelen, että puolison sairaus on yksi realiteetti muttei ylitsepääsemätön este, unelmat kantavat arjessa ja pieniä arjen iloja on tärkeä tietoisesti vaalia", Leena muistuttaa.

Mitä olisi parannettavaa yhteiskunnassamme mielenterveysomaisen näkökulmasta?

Leenan mielestä mielenterveysasiat ovat edelleen leimaavia yhteiskunnassamme - asiallista tietoa mielenterveyteen ja -sairauksiin liittyen tarvitaan yhä. Avun saaminen pitäisi olla myös paljon helpompaa ja hoitoon pääsyn nopeampaa mielenterveysongelmista kärsiville. Leenan mielestä matalan kynnyksen paikkoja olisi tärkeää perustaa runsaasti lisää. "Jos sairastunut ei saa apua, kuormittaa se sairastuneen lähipiiriä entisestään ja aiheuttaa myös näille terveysriskejä", muistuttaa Leena.

Jotta lapsille ei tulisi huolta/huolenpitotaakkaa vanhempansa sairaudesta, olisi lapselle, ikätaso huomioiden, kerrottava vanhemman sairaudesta ja hoidosta. Kun toinen vanhemmista on huonossa kunnossa, tarvitsisivat lapsiperheet edullista apua kotiin, kuten kodinhoitoa, siivousta ja lastenhoitoapua. "Tällaista apua ei juurikaan ole tarjolla kuin yksityisten kautta, mikä taas on valtavan kallista", toteaa Leena. Hän myös lisää, että lasten harrastuksiin viemiseen voisi olla järjestettyä vapaaehtoistoimintaa.

"Monet omaiset uupuvat, koska taakat ovat suuria ja myös lapsilla on isompi riski sairastua ja syrjäytyä. Nykyiset tukimuodot ovat todellekin riittämättömiä. Jos halutaan saada mielensairauksista johtuvat sairastumis- ja eläköitymisprosentit alaspäin, on yhteiskunnan tasolla todellakin paljon tehtävää. Nykyisessä elämänmenossa iso sairastavuus ja eläköityminen on ymmärrettävää, koska työelämä on tiukkatahtista ja elämä kallista", sanoo Leena.

# data[].attributes.attachment_link.title
Hyvän elämän avaimia, osa 10 - FinFami Uusimaa ry - Omaiset mielenterveyden tukena

# data[].attributes.attachment_link.description
Leena (haastateltavan nimi on muutettu artikkelia varten) oli töissä mielenterveysalalla, kun tapasi nykyisen puolisonsa. Yhteiselämää puolison kanssa ehti kestää kymmenen vuotta, ennen kuin hänen ensimmäiset uupumisoireensa alkoivat ilmaantua. Puolison oireet olivat aluksi vähäisiä, ja monta vuotta Leena jaksoi toivoa, että oireet jäisivät tilapäisiksi. Niin ei kuitenkaan käynyt.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Maud on kahdeksankymppinen äiti ja isoäiti. Hän sairastaa Alzheimerin tautia, mutta asuu toistaiseksi vielä omassa kodissaan. Eräänä päivänä Maud joutuu outoon tilanteeseen: hänen paras ystävättärensä Elizabeth ei tulekaan sovittuun tapaamiseen. Maud lähtee etsimään Elizabethiä muttei löydä tätä mistään. Maud ei kuitenkaan saa lähipiiriään vakuuttuneeksi tapahtuneesta ja joutuu siksi itse selvittämään mitä Elizabethille on tapahtunut - mihin hän on kadonnut? (Elizabeth is Missing) Draamaelokuva, joka perustuu Emma Healeyn samannimiseen romaaniin vuodelta 2014. N: Glenda Jackson.

Ohjelman tiedot

Alkuperäisnimi Elizabeth Is Missing

TV-lähetyksen ääniraidat englanti stereo

Katsottavissa vain Suomessa

Lähetykset

Näytä lisätiedot Piilota lisätiedot

# data[].attributes.attachment_link.description
Maud on kahdeksankymppinen äiti ja isoäiti. Hän sairastaa Alzheimerin tautia, mutta asuu toistaiseksi vielä omassa kodissaan. Eräänä päivänä Maud joutuu outoon tilanteeseen: hänen paras ystävättärensä Elizabeth ei tulekaan sovittuun tapaamiseen. Maud lähtee etsimään Elizabethiä muttei löydä tätä mistään. Maud ei kuitenkaan saa lähipiiriään vakuuttuneeksi tapahtuneesta ja joutuu siksi itse selvittämään mitä Elizabethille on tapahtunut - mihin hän on kadonnut?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kun läheisen mieli järkkyy, joutuu koko perhe koetukselle. Pirjo Tervonen on ollut viisitoista vuotta skitsofreniaa sairastavan tyttärensä omaishoitaja. Välillä hän uupui, mutta löysi lopulta keinot asettaa omat rajat ja lisätä jaksamistaan.

Tyttären sairastuminen on vaatinut äidiltä joskus aika radikaalejakin toimenpiteitä. Vuosia sitten ilmajokelainen Pirjo Tervonen oli Helsingissä tapaamassa Anna-tytärtään. He ovat sopineet treffit kauppakeskuksen kahvilaan. Äiti halusi kuulla, miten skitsofreniaa sairastavan tyttären opinnot ja elämä sujuivat kaukana kotoa.

Selvisi, että Anna ei ollut ottanut pitkiin aikoihin lääkkeitään, joten edessä olisi ollut vääjäämättä henkisen kunnon romahtaminen. Pirjo hermostui täysin ja vei siltä istumalta tyttärensä puoliväkisin Seinäjoen junaan ja sairaalaan. Anna ei saanut hakea edes tavaroitaan mukaansa opiskelijasolustaan.

Rankinta olivat tyttären itsemurhayritykset

Anna sai skitsofrenia-diagnoosin teini-iässä viisitoista vuotta sitten. Silloin koko perhe, äiti, isä, sisko ja veli, saivat selityksen Annan oudolle käytökselle. Pirjolle raskainta oli tyttären synkkyys ja itsetuhoisuus, hän viilteli itseään ja yritti useasti itsemurhaa.

- On tullut istuttua sairaalassa ja todettua, että nyt se on hengissä.

Myös lääkekokeilut ja niiden aiheuttaman tuskan seuraaminen on ollut äidille rajua. Oli kamalaa seurata tyttären kärsimyksiä, kun ei itse voinut tehdä asialle mitään.

- Silloin en olisi ihmetellyt, jos hän olisi tehnyt itselleen jotain.

Kuuntele Akuutissa, kun Pirjo ja Anna tapaavat

Omaishoitajuus oli itsestäänselvyys

Pirjolle on ollut alusta asti selvää olla Annan tukena. Hän ei kuitenkaan miellä itseään omaishoitajaksi, vaan kokee tekevänsä äidin velvollisuuden. Myös isä ja koko perhe on ollut aina Annan tukena.

He kannustivat Annaa itsenäiseen elämään. Hänelle hankittiin opiskeluaikoina läheltä oma yksiö, mutta hän ei pärjännyt omin neuvoin. Pirjo joutui usein hoitamaan tyttärensä pyykkikasat ja siivoamaan haisevan jääkaapin. Kahden kotitalouden hoitaminen oli kuluttavaa.

Anna tuli usein yöksi lapsuuden kotiinsa, sillä sairaus aiheutti pahetessaan pelkotiloja ja hän kuuli ääniä. Anna saattoi pelätä esimerkiksi, että pyykinpesukone tai hella syttyy palamaan. Oli helpompi rauhoittaa mieltään äidin ja isän luona.

Jatkuva huoli nakersi voimia

Mieleltään järkkyneen tyttären omaishoitajuuteen liittyy paljon huolta. Pelkoa siitä, kun puhelin ei vastaa, tai kukaan ei tule avaamaan ovea. Pirjolla on avaimet tyttärensä asuntoon, mutta he ovat sopineet, että ei saa tulla ilman lupaa. Se on järkevää, sillä kukaan ei voi elää toisen elämää ja ottaa täyttä vastuuta siitä, mitä voi tapahtua.

Kerran isä oli soitellut ovikelloa ja odotellut Annaa avaamaan, mutta mitään ei tapahtunut, eikä puhelimeenkaan vastattu. Kun Pirjo kuuli asiasta, hän soitti sukulaiset läpi ja melkein poliisille. Vähän ajan kuluttua Anna soittikin äidilleen ja sanoi harmistuneena, että hänellä ei ole tapana pitää puhelinta mukana uimahallissa. Jälkikäteen tilanne nauratti kaikkia.

Omaishoitajuuden ja työn yhdistäminen oli haastavaa

Pirjo on ammatiltaan laitoshuoltajien opettaja. Vaikka hän oli auttanut oppilaitaan monenlaisissa asioissa, oman tyttären sairauden edessä hän oli kuitenkin avuton. Läheisen hoitaminen vei liikaa energiaa.

- Välillä uuvuin ja jouduin ottamaan töistä sairauslomaa. Työnantajani oli onneksi ymmärtäväinen ja järjesti työnohjausta.

Pirjo kertoi myös työkavereilleen, jos voimat alkoivat käydä vähiin. Hän ei häpeä muutenkaan puhua tyttärensä mielen järkkymisestä ja toivoo muidenkin olevan avoimia. Usein omista tai läheisen mielenterveysongelmista vaietaan, vaikka niistä kärsii joka viides suomalainen.

- Olen kouluttautunut kokemusasiantuntijaksi ja vedän vertaistukiryhmiä Etelä-Pohjanmaan Finfamissa, joka auttaa mielenterveysomaisia. Myös tyttäreni tekee vertaistyötä.

On oltava hyvällä tavalla itserakas

Pirjo Tervonen on oppinut pitämään huolta itsestään ja asettamaan rajoja. On autettava ensin itseään, jotta jaksaisi auttaa muita.

- On ollut pakko ottaa etäisyyttä. En esimerkiksi aina mennyt sairaalaan katsomaan Annaa, koska tiesin hänen olevan siellä hyvässä hoidossa.

Hän nollaa itseään mieluisalla tekemisellä. Ikävät ajatukset katkeavat neulomalla, ratkomalla helppoja ristikoita tai kirjoittamalla päiväkirjaa. Hän nauttii myös käpertyä torkkupeiton alle lukemaan dekkareita.

- Mitä pahempia murhia sen parempi, ehkä tapan tällä tavalla tyttäreni sairautta.

Myös Ilmajoen lakeuksilla kävely rentouttaa ja avartaa mieltä. Pahoina hetkinä hän on purkanut tuntojaan myös lähimetsän isolle kivelle. Se on ottanut mukisematta vastaan surun ja kiukun, jota tyttären vakava sairaus on aiheuttanut. Voimaa hän saa myös toisen tyttärensä ja poikansa lapsista.

Tytär pärjää nyt omillaan

Annan skitsofreniaan sairastumisesta on nyt viisitoista vuotta. Hän on 30-vuotias ja asuu omassa asunnossaan Seinäjoella, ja voi hyvin lääkkeiden ja terapian ansiosta. Pirjon vastuu tyttärensä elämästä on vähentynyt, vaikka välit ovat edelleen tiiviit. He soittavat toisilleen pari kolme kertaa viikossa ja tapaavat noin kerran viikossa.

Nyt he ovat yhdessä ruokaostoksilla isossa marketissa. He muistelevat vuosien varrella sattuneita kiperiä tilanteita. Molempia naurattaa vieläkin se tapaus, kun Pirjo vei puoliväkisin Annan pois pahasta Helsingistä turvaan kotimaisemiin Seinäjoelle. Nyt kun Annan kunto on vakaa, äidillä ei ole enää tarvetta ylireagointiin.

# data[].attributes.attachment_link.title
Skitsofreenisen tyttären omaishoitaja Pirjo Tervonen: "On autettava ensin itseään, jotta voi auttaa muita."

# data[].attributes.attachment_link.description
Kun läheisen mieli järkkyy, joutuu koko perhe koetukselle. Pirjo Tervonen on ollut viisitoista vuotta skitsofreniaa sairastavan tyttärensä omaishoitaja. Välillä hän uupui, mutta löysi lopulta keinot asettaa omat rajat ja lisätä jaksamistaan. Tyttären sairastuminen on vaatinut äidiltä joskus aika radikaalejakin toimenpiteitä. Vuosia sitten ilmajokelainen Pirjo Tervonen oli Helsingissä tapaamassa Anna-tytärtään.

# data[].attributes.body
1) Tee ryhmätehtävä ryhmäsi kanssa loppuun. Katso tarkempi ohjeistus alta.

2) Blogikirjoitus

Tutustu OmaisOhjaamon blogiin https://www.hiidenomaishoitajat.fi/blogi/ ja halutessasi googlaa myös muita itseäsi kiinnostavia blogisivustoja esim. Muistiliitolla on myös hyviä kirjoituksia. Aloita luonnostelemaan omaa blogikirjoitustasi oman kokemuksesi pohjalta. Tässä vaiheessa riittää rungon tekeminen. Jatkamme tästä seuraavan kerran jälkeen.

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA5

# data[].attributes.body
Äiti muiden joukossa – vammaisten naisten äitiys on yhteiskunnallisena kysymyksenä jännitteinen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jyväskylän yliopistossa tarkastettavassa väitöstutkimuksessa tarkasteltiin, kuinka vammaiset äidit rakensivat identiteettiään ja toimijuuttaan äiteinä niin äitiyden alkumetreillä kuin päivittäisessä lapsiperhearjessaan.

Väitöstutkimus tuo näkyville fyysisesti vammaisten äitien kohtaamat esteet ja ennakkoluulot. Naisten äitiyskertomukset osoittavat, kuinka he joutuvat kamppailemaan vammaisuuden stigman kanssa ja vastustamaan vammaisuuteen liitettäviä kielteisiä merkityksiä.

- Äitiyden kulttuuriset ihanteet ovat edelleen kapeita. Vammaisten naisten äitiyskertomukset rikkovat ja venyttävät terveellä tavalla näitä ihanteita ja tuovat esiin äitiyden moninaisuuden tämän päivän yhteiskunnassa, Lappeteläinen toteaa.

Äitejä muiden joukossa

Vaikka fyysisesti vammaiset äidit kohtasivat ennakkoluuloja, oli äitiydellä heille myönteinen merkitys.

- Naiset eivät suostuneet asemoimaan itseään vammaisille tyypillisesti annettuihin asemiin, kuten hoivan vastaanottajaksi, olosuhteiden uhriksi tai taakaksi. Äidit eivät myöskään nähneet itseään sankareina, vaan tavallisina, pärjäävinä äitinä. Heille äitiys ja lapset olivat voimaannuttavia ja tärkeitä identiteetin rakennusaineita, Lappeteläinen kuvaa.

Äitiysidentiteetin rakentaminen olikin jännitteinen prosessi, joka sisälsi sekä ristiriitaisia että itseä vahvistavia kokemuksia.

Vammaisuuden kokemus syntyy yhteiskunnan rakenteissa

Lappeteläisen väitöstutkimuksen tulokset vahvistavat sitä, että vammaisuuden kokemiseen vaikuttaa aina myös kulttuurinen ja sosiaalinen ympäristö sekä yhteiskunnan rakenteet. Vaikka Suomessa vammaisten ihmisten yhteiskunnallinen asema on muuttunut lainsäädännöllisesti paremmaksi vuosien aikana, fyysisesti vammaisten äitien kertomukset paljastivat yhteiskunnan palvelujen osittaisen riittämättömyyden ja soveltumattomuuden vastata heidän yksilöllisiin tarpeisiinsa.

- Kaikkien äitien äitiysidentiteetin vahvistaminen sekä äitiyteen liittyvien tuen tarpeiden normalisointi sekä niihin vastaaminen voisivat vahvistaa myös vammaisten naisten vanhemmuutta, Lappeteläinen korostaa.

Tutkimus on julkaistu Jyväskylän yliopiston väitöstutkimusten JYU Dissertations -sarjassa, numero 365, Jyväskylä, 2021. ISSN 2489-9003; 365, ISBN: 978-951-39-8580-6 (PDF). Linkki julkaisuun: http://urn.fi/URN:ISBN:978-951-39-8580-6

KM Anita Lappeteläisen erityispedagogiikan väitöskirjan "Fyysisesti vammaisten naisten kertomukset äitiydestä: äitiysidentiteetin rakentumisen jännitteitä" tarkastetaan perjantaina 23. huhtikuuta klo 12 alkaen. Vastaväittäjänä professori Eija Kärnä (Itä-Suomen yliopisto) ja kustoksena dosentti Tanja Vehkakoski (Jyväskylän yliopisto). Väitöstilaisuuden kieli on suomi.

Väitöstilaisuutta voi seurata verkkovälitteisesti osoitteessa: r.jyu.fi/dissertation-lappetelainen-230421
Lisätietoja:
Anita Lappeteläinen, anita.lappetelainen@gradia.fi, puh. 050-3008692

Anita Lappeteläinen kirjoitti ylioppilaaksi Kajaanin Vuohengin lukiosta vuonna 1983. Hän opiskeli ensin sairaanhoitajaksi ja erikoistui myöhemmin kätilöksi. Kasvatustieteen maisteriksi Lappeteläinen valmistui vuonna 1999 Jyväskylän yliopistosta. Valmistumisensa jälkeen hän on työskennellyt erityisopettajana Lievestuoreen, Palokan ja Jyväskylän normaalikoulun yläkouluissa. Tällä hetkellä hän toimii Jyväskylän Lyseon lukion erityisopettajana.

Väitöstutkimusta ovat rahoittaneet Alli Paasikiven ja Emil Aaltosen säätiöt sekä Jyväskylän yliopiston kasvatustieteiden ja psykologian tiedekunta.

# data[].attributes.attachment_link.title
23.4.2021 Äiti muiden joukossa - vammaisten naisten äitiys on yhteiskunnallisena kysymyksenä jännitteinen (Lappeteläinen) VERKKOVÄLITTEINEN

# data[].attributes.attachment_link.description
Suomalaisessa yhteiskunnassa on käyty viime aikoina huolestunutta julkista keskustelua vähäisestä syntyvyydestä. Tästä huolimatta yhteiskunnassamme ei suhtauduta samalla tavoin kaikkien naisten haaveisiin äitiydestä, vaan käsitykset hyvästä äitiydestä voivat olla kapeita. KM Anita Lappeteläisen tuore väitöstutkimus tuo esiin yhden yhteiskunnallisen vähemmistöryhmän, fyysisesti vammaisten äitien, äänen.

# data[].attributes.body
Kunnat eivät myönnä herkästi omaishoidon tukea alle 3v lapsesta / miten lakia tulkitaan.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Liinu on parantumattomasti sairas ja tulee kuolemaan ennen kolmatta ikävuottaan. Suurperheen arjen täytyy kuitenkin jatkua. Rehellinen ja kaunistelematon dokumenttielokuva elämästä kriisin keskellä ja sen jälkeen. O: Henriikka Hemmi (2019)

Linkit ja artikkelit

Ohjelman tiedot

TV-lähetyksen ääniraidat suomi stereo

Tekstitys ohjelmatekstitys (suomi)

Katsottavissa ulkomailla

Lähetykset

Näytä lisätiedot Piilota lisätiedot

# data[].attributes.attachment_link.description
Liinu on parantumattomasti sairas ja tulee kuolemaan ennen kolmatta ikävuottaan. Suurperheen arjen täytyy kuitenkin jatkua. Rehellinen ja kaunistelematon dokumenttielokuva elämästä kriisin keskellä ja sen jälkeen. O: Henriikka Hemmi (2019) Linkit ja artikkelit TV-lähetyksen ääniraidat suomi stereo Tekstitys ohjelmatekstitys (suomi) Katsottavissa ulkomailla Näytä lisätiedot Piilota lisätiedot

# data[].attributes.body
Palvelusuunnitelma tutuksi, EHO, Henkilökohtainen apu ja asuminen koulutuksia

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Siirry sisältöön

Tiedä oikeudet -live verkkokoulutuksessa saat tietoa siitä, mikä erityishuolto-ohjelma on, mitä se sisältää ja miten se eroaa palvelusuunnitelmasta. Näihin ja moniin muihin kysymyksiin saat vastauksen Kehitysvammaisten Tukiliiton verkkokoulutuksessa. Tervetuloa mukaan oppimaan!

Erityishuolto-ohjelma (EHO) -verkkokoulutus toteutetaan Teams -alustalla torstaina 7.5. kello 17-18. Koulutuksen alustaja toimii aluekoordinaattori Nanna Nieminen ja puheenjohtajana aluekoordinaattori Salla Pyykkönen.

Ilmoittaudu mukaan 5.5. mennessä tällä ilmoittautumislomakkeella. Koulutukseen mahtuu 20 ensimmäiseksi ilmoittautunutta.

Kaikille avoimessa verkkokoulutuksessa käydään läpi Tukiliiton tuottaman Erityishuolto-ohjelma itseopiskelukurssien keskeisiä asioita sekä keskustellaan aihealueesta. Voit tutustua etukäteen itseopiskelukurssiin, klikkaa tästä.

Ennen tilaisuutta ilmoittautuneille lähetetään sähköpostitse linkki, jolla koulutukseen pääsee mukaan. Keskusteluun voi osallistua äänen ja videon välityksellä tai kirjoittamalla chat-viestejä. Mukaan voi tulla myös vain kuulolle. Keskusteluihin osallistutaan omalla nimellä, mutta niissä ei käsitellä meidän puolestamme yksittäisiin henkilöihin liittyviä asioita. Tietosuojaan liittyvät asiat käydään läpi jokaisen keskustelun alussa.

Tiedä oikeudet verkkokoulutussarja toukokuussa:

Tiistaina 5.5. kello 17-18: Palvelusuunnitelma tutuksi. Lue lisää

Torstaina 7.5. kello 17-18: Erityishuolto-ohjelma (EHO) tutuksi. Lue lisää

Keskiviikkona 13.5. kello 17-18: Henkilökohtainen apu tutuksi. Lue lisää

Kysy lisää

Ritva Still

Johtava aluekoordinaattori

Puhelinnumero: 050 5695 360

Sähköposti: ritva.still@tukiliitto.fi

Twitterissä olen tunnuksella @RitvaStill

Pohjois-Suomen aluetoimisto
Kumppanuuskeskus
Kansankatu 53, 2.kerros
90100 Oulu

Toimin Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun ja Lapin alueella.
Olen jäsenyhdistystemme käytettävissä paikallisen ja alueellisen vaikuttamisen asioissa. Autan mielelläni sosiaaliturvaan ja vammaispalveluihin liityvissä kysymyksissä.

Käytämme sivustollamme evästeitä. Valitsemalla "Hyväksy kaikki" hyväksyt kaikkien evästeiden käytön. Voit myös käydä evästeasetuksissa valitsemassa, mitä evästeitä sallit käytettävän.

Yhdessä olemme enemmän! Tukiliitto vahvistuu yksittäisten ihmisten osallistumisesta ja lahjoituksista. Yhdenvertaisuus ei ole maailmassa valmiina, se vaatii tekoja.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tiedä oikeudet -live verkkokoulutus: Erityishuolto-ohjelma tutuksi | Tukiliitto

# data[].attributes.attachment_link.description
Siirry sisältöön Tiedä oikeudet -live verkkokoulutuksessa saat tietoa siitä, mikä erityishuolto-ohjelma on, mitä se sisältää ja miten se eroaa palvelusuunnitelmasta. Näihin ja moniin muihin kysymyksiin saat vastauksen Kehitysvammaisten Tukiliiton verkkokoulutuksessa. Tervetuloa mukaan oppimaan! Erityishuolto-ohjelma (EHO) -verkkokoulutus toteutetaan Teams -alustalla torstaina 7 .5. kello 17-18. Koulutuksen alustaja toimii aluekoordinaattori Nanna Nieminen ja puheenjohtajana aluekoordinaattori Salla Pyykkönen.

# data[].attributes.body
Autismikirjon ja varhainen tuki

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA4

# data[].attributes.headline
Erityislapsiperheiden tilanne – Onko tarpeet unohdettu? ti 23.3.2021 klo 14.30-17.00, webinaari

# data[].attributes.subject
Erityislapsiperheiden tilanne – Onko tarpeet unohdettu? ti 23.3.2021 klo 14.30-17.00, webinaari

# data[].attributes.body
Webinaarin tallenne on katsottavissa 7.4.2021 saakka. Diaesitykset myös sivustolla. Paljon painavaa asiaa erityislapsiperheiden tilanteesta. https://www.soste.fi/tapahtuma/erityislapsiperheiden-tilanne-onko-tarpeet-unohdettu/

# data[].attributes.headline
OmaisOhjaamon blogi - Hiiden Omaishoitajat ry

# data[].attributes.subject
OmaisOhjaamon blogi - Hiiden Omaishoitajat ry

# data[].attributes.body
https://www.hiidenomaishoitajat.fi/blogi/

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=Y-9AzchkHYY

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=A3k9ZqXLQjU

# data[].attributes.headline
Blogi Tarinanomaiset - Mikkelin seudun Omaishoitajat ja Läheiset ry

# data[].attributes.subject
Blogi Tarinanomaiset - Mikkelin seudun Omaishoitajat ja Läheiset ry

# data[].attributes.body
http://tarinanomaiset.blogspot.com/

# data[].attributes.attachment_link.title
Omaishoidolla on väliä -vaalipaneeli 3.3.2021

# data[].attributes.body
Palvelut erityislapsiperheelle toiminnan ja ajankäytön näkökulmasta

# data[].attributes.attachment_link.title
Pirren olkkarissa osa 13: Omaishoitajana aviopuolisolle

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA3

# data[].attributes.attachment_link.description
Modernize workflows with Zoom's trusted collaboration tools: including video meetings, team chat, VoIP phone, webinars, whiteboard, contact center, and events.

# data[].attributes.body
1) Tee oma palveluverkosto kaavio omaishoitoperheen, läheisestään huolehtivan silmin. Mitä palveluita ja tukiverkostoja teillä on ollut ympärillänne matkan aikana? Palautus seuraavaan kertaan mennessä omaan Google Drive -kansioon.
2) Tutustu Google Driven käyttöön katsomalla alla oleva video. Käytä kirjautumiseen käyttäjätunnuksia, jotka olet saanut sähköpostilla. Luo omaan kansioosi Google Docs -tiedosto ja kirjoita sinne vapaamuotoisesti jostain positiivisesta palvelukokemuksesta, jonka olette omaishoitotilanteeseenne liittyen saaneet. Esim. minkä palvelun olette saaneet oikea-aikaisesti, mikä on soveltunut juuri teille. Anna dokumentille kuvaava nimi ja muistathan, että ohjelma tallentaa sivua automaattisesti. Jos tarvitset apua Google Driven käytössä, niin ole yhteydessä Katjaan, Minnaan tai Pirjoon.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
0:00 / 0:32•Watch full video

# data[].attributes.body
Tunnetaitoja

# data[].attributes.body
Kehittäjä asiakkaita haetaan toukokuussa

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sivustolla käytetään evästeitä

Sivusto tarvitsee toimiakseen evästeitä. Voit hyväksyä joko vain osan evästeistä tai kaikki evästeet. Lue lisää evästeistä.

# data[].attributes.attachment_link.title
Länsi-Uudenmaan yhteiset palvelut | Espoon kaupunki

# data[].attributes.headline
Läheisyys, kosketus ja empatia – miten aivot toimivat

# data[].attributes.subject
Läheisyys, kosketus ja empatia – miten aivot toimivat

# data[].attributes.body
18.3.2021

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
THURSDAY, MARCH 18, 2021 AT 6:00 PM UTC+02

Online event

# data[].attributes.attachment_link.title
Läheisyys, kosketus ja empatia - miten aivot toimivat

# data[].attributes.attachment_link.description
Neurologisten vammaisjärjestöjen yhteisessä Aivoviikon webinaarissa on aiheena läheisyys, kosketus ja empatia. Webinaaritallenne katsottavissa 13.4.2021 saakka:...

# data[].attributes.body
1) Yksilötehtävä
Tee voimavaravaaka. Kirjaa tehtävään sekä voimia vievät ja voimia tuovat asiat. Pohdi onko vaakasi tasapainossa. Mieti oletko tyytyväinen, kirjoita tarvittaessa myös muutos toiveesi.

2) Ryhmätehtävä Case Onerva
1. Mielenterveys ongelmat
Laura, Hanna, Annika
2. Muistisairaus
Maarit ja Sini
3. ADHD
Kati ja Kalevi
Tutustu sairauksiin pääpiirteittäin. Mitä tukitoimia sairastuneen perheellä on käytettävissä? Tee perheestä Case-tyyppinen tarina. Peilaa hoivan- ja avuntarvetta, mitä palveluita on saatavilla?
Sosiaaliturvaopas
https://sosiaaliturvaopas.fi/
Omaishoidontuen kriteerit ja soveltamisohjeet Lohja 2021
https://www.lohja.fi/wp-content/uploads/2021/01/Omaishoidon_tuen_myontamisperusteet_2021-1.pdf
Omaishoidontuen kriteerit ja soveltamisohjeet Karviainen 2021
https://karviainen.fi/wp-content/uploads/2020/12/64851_Omaishoidontuen-my%C3%B6nt%C3%A4misperusteet.pdf
Asiakasmaksut Ptky Karviainen
https://karviainen.fi/wp-content/uploads/2021/01/Asiakasmaksut-1.1.2021.pdf
Omaishoitolaki
https://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/2005/20050937
Käypä hoito suositus
https://www.kaypahoito.fi/
Muut luotettavat tietolähteet
esim. https://www.theseus.fi/
esim. https://www.terveyskyla.fi/
esim. https://thl.fi/fi/
esim. https://sotkanet.fi/
esim. https://teaviisari.fi/

Korkeintaan 2 A 4
Palautus 5.5.21 mennessä Google Drive ryhmäkansioon.

# data[].attributes.attachment_link.title
Perjantai | Jaksaisitko hoitaa omaistasi?

# data[].attributes.attachment_link.description
Mitä tapahtuu, kun omainen ei enää pärjää itsenäisesti? Vieraina laulaja Eino Grön, jonka muistisairas vaimo asuu hoivakodissa ja 13 vuotta miestään kotona hoitanut Jenni Partanen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Marja Hintikka Live | Älä tuijota, lapseni on erityinen

# data[].attributes.attachment_link.description
Älä tuijota, lapseni on erityinen. 6/10. Sanna Kiiski ja Mikko “Peltsi” Peltola puhuvat vanhemmuudesta ja arjesta erityislapsen kanssa. Tunnekirjosta löytyvät huoli, pelko, ärsytys ja jaksaminen.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Suomessa on yli 350 000 omaishoitajaa. Omaishoito koskettaa kaikenikäisiä ihmisiä erilaisissa elämänvaiheissa.

Vanhempia, jotka hoitavat erityislastaan. Nuoria, jotka hoitavat mielenterveysongelmaista vanhempaansa. Aikuisia, jotka hoitavat päihderiippuvaista sisarustaan. Ikäihmisiä, jotka hoitavat muistisairasta puolisoaan.

Heistä moni ei edes tunnista olevansa omaishoitaja. He näkevät vain rakkaan läheisen, joka tarvitsee apua. Monet käyvät samalla kodin ulkopuolella töissä, mutta moni on myös joutunut luopumaan omasta työstään hoitaakseen läheistään. Omaishoito on työtä, ja ajoittain todella raskasta. Voi tuntua siltä, että ihmissuhteesta on tullut enemmän hoitosuhde, ja läheisestä potilas.

Siksi on hyvä tietää, että omaishoitajalle on tarjolla apua ja vertaistukea. Siksi tämä näkymätön työ on tehtävä näkyväksi. Siksi omaishoidolle on annettava kasvot.

Ne kasvot ovat aivan tavalliset. Ne kasvot voisivat yhtä hyvin olla sinun.

# data[].attributes.attachment_link.title
Omaishoidon monet kasvot - Omaishoidon verkosto

# data[].attributes.attachment_link.description
Suomessa on yli 350 000 omaishoitajaa. Omaishoito koskettaa kaikenikäisiä ihmisiä erilaisissa elämänvaiheissa. Vanhempia, jotka hoitavat erityislastaan. Nuoria, jotka hoitavat mielenterveysongelmaista vanhempaansa. Aikuisia, jotka hoitavat päihderiippuvaista sisarustaan. Ikäihmisiä, jotka hoitavat muistisairasta puolisoaan. Heistä moni ei edes tunnista olevansa omaishoitaja. He näkevät vain rakkaan läheisen, joka tarvitsee apua.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Saako vammaista lasta tuijottaa? Miksi tuo lapsi käyttäytyy huonosti - eivätkä vanhemmat tee mitään? Miksi erityislapsen saaneet ystävämme eivät enää koskaan lähde minnekään? Onneksi minulle ei syntynyt erityislasta, minusta ei olisi siihen.
Suomessa on valtava määrä eri lailla erityisiä lapsia. Erityislapseksi määritellään lapsi, joka on erityisen tuen tarpeessa. Erityistä tukea voi tarvita, kun kasvun, kehityksen ja oppimisen edellytykset ovat heikentyneet vamman, sairauden tai toimintavajavuuden vuoksi. Vuonna 2015 tehostettua tai erityistä tukea sai yhteensä yli 85 000 lasta.

Erityislapsen syntymä ja elämä ei vaikuta vain lapseen, vaan vaikutuspiiriin yllämme me kaikki: lapsen vanhemmat, perhe, sukulaiset, ystävät, tutut, hoitohenkilökunta ja koulukaverit - jopa samassa kassajonossa jonottajat.

Suurelle yleisölle erityislapsiperheen elämä näyttäytyy joko sääliä tihkuvina sairaalatarinoina, erilaisina hyväntekeväisyyskeräyksinä tai tilastopuheena vammaistuista tai omaishoitajapäätöksistä.

Julkisuudelta piilossa vietetty erityisarki sulkeutuu kotiin erilaisten apuvälineiden, hankalan tai hallitsemattoman käytöksen, ulkomaailman suhtautumisen, lapsen jaksamisen tai liikkumisen vaikeuden takia - ei vanhempien laiskuuden tai haluttomuuden vuoksi.

"Erityislapsesta ei selvitä kuten yövuorosta, avioerosta tai lonkkaleikkauksesta."

MHL:n haastattelemille vanhemmille oli tärkeää saada kertoa, ettei selkään taputtelu tai Facebookissa voivottelu ketään paranna. Uskomattoman harvassa ovat ne arvokkaat ystävät, jotka tuovat makaronilaatikon ovelle tai tulevat hakemaan lapset hoitoon.

Hyvää tarkoittava kommentti "En ymmärrä, kuinka jaksat, itse en pystyisi olemaan erityislapsen vanhempi, minusta ei vain olisi siihen" vesittyy ja muuttuu naurettavaksi sillä sekunnilla, kun perheeseen syntyy erityislapsi. Vai sanoisitko sinä omalle lapsellesi, ettet pysty olemaan hänen vanhempansa?

Ei erityislapsi synny vanhemmille, jotka ovat "juuri oikeat vanhemmat" siihen tehtävään. Erityisvanhemmuuteen kasvetaan kuten vanhemmuuteen yleensä, koulu vain on kovempi.

Eikä erityislapsesta selvitä kuten yövuorosta, avioerosta tai lonkkaleikkauksesta. Se on arkea, joka jatkuu, kunnes kuolema erottaa. Ja tuosta arjesta huokuu elämänilo ja kaiken läpi siivilöityvä ronski huumori. Vaikka oman lapsen kuolema on usein lähellä, erityisperheissä nauretaan paljon ja usein - uskalletaan elää!

Erityislasten vanhempien kokemat tunteet ovat yhteisiä: uupumusta, epäonnistumista vanhempana, syyllisyyttä, valtavaa riemua, kuolemanpelkoa, turhautumista, arvottomuutta suoritusyhteiskunnan paineissa - ja hiilenä hehkuvaa ärtymystä erityislapsiin kohdistuvaa syrjintää ja epätasa-arvoisuutta kohtaan.

Marja Hintikka Liven mielestä nuo tunteet ansaitsevat tulla kuulluiksi. MHL sukeltaa erityislapsiperheiden arkeen ja avaa elämää erityisarjessa vanhemman näkökulmasta - arjesta apuvälineiden, omaishoitajuuden ja terapioiden takana.

Juttusarjaa varten Marja Hintikka Live haastatteli keväällä 2016 yli 60 erityislapsen vanhempaa, joiden joukosta valittiin 12 tarinaa ympäri Suomen.

Pääset lukemaan 12 erilaista puheenvuoroa erityislapsen vanhemmuudesta klikkaamalla alla olevia kuvia:
Edit: yksi tarina poistettu alaikäisen suojelemiseksi 30.1.2019
(Valokuvat ja kuvitus: Emmi Holopainen)

# data[].attributes.attachment_link.description
Saako vammaista lasta tuijottaa? Miksi tuo lapsi käyttäytyy huonosti - eivätkä vanhemmat tee mitään? Miksi erityislapsen saaneet ystävämme eivät enää koskaan lähde minnekään? Onneksi minulle ei syntynyt erityislasta, minusta ei olisi siihen. Suomessa on valtava määrä eri lailla erityisiä lapsia. Erityislapseksi määritellään lapsi, joka on erityisen tuen tarpeessa.

# data[].attributes.body
Kirjoittaja: Hanna Jensen,
teos näyttää rehellisesti ja kaunistelematta, miten tyttären elämä muuttuu, kun isän muisti sairastuu. Mutta kaikki muutokset eivät ole huonoja. Hanna Jensen osoittaa, että muistisairaudesta voi seurata myös hyvää.

# data[].attributes.body
Kirjoittaja: Otto Lehtinen

Romaani muistisairaan omaisen ahdingosta ja iäkkään naisen väkivaltaisuudesta

# data[].attributes.body
Kirjoittaja: Pirkko Lahti

Tarina omaishoitajan, että hoidettavan hyvistä ja huonoista hetkistä.

# data[].attributes.headline
Hän ei hoitoa halua - Omaishoitajan päiväkirja

# data[].attributes.subject
Hän ei hoitoa halua - Omaishoitajan päiväkirja

# data[].attributes.body
Kirjoittaja: Galina Pulkkinen

Omistettu rakkaalle aviomiehelleni Pekalle

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Uupumus, stressi ja elämänmuutokset voivat lisätä päihteiden käyttöä. Päihteistä saatetaan etsiä apua rentoutumiseen tai helpotusta unettomuuteen. Päihteiden avulla voidaan yrittää päästä hetkeksi irti arjesta. Vaikka omaishoidon ja päihteiden käytön yhteydestä ei ole tarkkaa tietoa, omaishoidossa voi esiintyä samoja kuormitustekijöitä, jotka lisäävät päihteiden käytön riskiä. Omaishoito tuo elämään erilaisia muutoksia. Omaishoitajan ja hoidettavan läheisen elämä saattaa kaventua. Omaishoitajan sosiaaliset suhteet ja omat harrastukset saattavat jäädä omaishoidon sitovuuden takia. Elämänmuutoksen huomioiminen, kuormituksen ennaltaehkäisy ja terveellisten selviytymiskeinojen etsiminen ovat hyviä ennaltaehkäiseviä toimia.

Omaishoitoperheessä päihteitä saattavat käyttää omaishoitaja, hoidettava läheinen tai molemmat. Päihteiden käyttöä voi olla myös jollakin muulla lähipiirissä, ja tämä voi tuoda haasteen omaishoitoperheen arkeen. Päihteet ovat voineet kuulua elämään jo ennen omaishoidon alkua tai päihteiden käyttö voi alkaa tai lisääntyä omaishoidon aikana. Toisaalta omaishoito voi myös vähentää päihteiden käyttöä ja olla mahdollisuus raitistua. Päihteenä voidaan käyttää alkoholia, lääkkeitä tai huumeita tai edellä mainittujen yhdistelmiä. Päihteiden käyttöön liittyy usein salailua ja häpeää.

Alkoholi omaishoitoperheissä

Kaikki alkoholin käyttö omaishoitoperheessä ei ole välttämättä pahasta. Alkoholi satunnaisesti esimerkiksi ruoka- tai seurustelujuomana voi kuulua perheen elämään. Omaishoitotilanteessa alkoholin käyttöä on kuitenkin hyvä tarkastella, sillä kohtuutta runsaampi alkoholin käyttö lisää omaishoidon haasteita. Omaishoitajan kohtuutta runsaampi alkoholin käyttö voi lisätä riskiä hoidettavan läheisen tarpeiden laiminlyömiselle, turvattomuuden tunteelle ja tapaturmille. Hoidettavan läheisen alkoholin käyttö voi lisätä omaishoidon kuormittavuutta.

Alkoholin kohtuukäyttö

Alkoholin käyttötapoja ovat kokeileva käyttö, kohtuukäyttö, tapakäyttö, suurkäyttö ja riippuvuuskäyttö. Kohtuulliseksi voidaan kutsua alkoholin käyttöä, joka toistuu harvoin ja on määrältään vähäistä. Kohtuukäyttö harvoin aiheuttaa terveydellisiä, sosiaalisia tai taloudellisia vaikeuksia. Alkoholin käyttö ei kuitenkaan koskaan ole täysin riskitöntä. Alkoholi vaikuttaa yksilöllisesti ja kohtuullisen käytön rajat vaihtelevat tilanteen mukaan. Se, mikä yhdessä tilanteessa on kohtuullista, voi olla toisessa liikaa.

Omia alkoholin käyttötottumuksiaan on hyvä pysähtyä miettimään. Mihin tarpeeseen käyttää alkoholia ja miten paljon? Mitä hyötyjä ja haittoja alkoholin käytöstä on itselle ja läheisille? Alkoholin käyttöä voi mitata erilaisilla testeillä ja mittareilla. Jos asia mietityttää, voi olla hyvä ottaa käyttöön päiväkirja. Siihen merkitään, kuinka paljon käyttää alkoholia ja mihin tilanteisiin se liittyy. Kun tietää alkoholin kulutuksensa ja tunnistaa alkoholin käyttötilanteet, on helpompi tehdä valintoja ja tarvittaessa vähentää juomista.
Linkkejä Päihdelinkin julkaisemiin testeihin, jotka voivat toimia apuna alkoholin käytön tarkastelussa:
Ehyt ry on kehittänyt älypuhelimeen ladattavan, maksuttoman OttoMitta-sovelluksen, jonka avulla voi kätevästi seurata omaa alkoholin kulutusta.
Lue lisää:
Alkoholista ongelma

Rajaa kohtuullisen ja haitallisen alkoholin käytön välille on vaikea asettaa. Harmittomaksi ajateltu alkoholin käyttö voi lisääntyä pikkuhiljaa ja huomaamatta. Alkoholia on alettu käyttää esimerkiksi helpotukseksi arjen rankkuuteen, unettomuuteen tai ahdistukseen, ja siitä on huomaamatta tullut haitallinen tapa, jonka seuraukset ovat ikäviä. Jos alkoholista tulee keskeinen osa arkea ja se alkaa määritellä elämää, on sillä liian suuri rooli.

Lähiympäristö reagoi usein liialliseen alkoholin käyttöön ennen kuin alkoholin käyttäjä itse ymmärtää tilanteensa. Ongelman myöntäminen on usein vaikeaa.

Alkoholin käytölle on määritelty riskirajoja, joihin omia käyttömääriä voi verrata. Riskiraja kertoo juomamäärän, jonka ylittyessä on todennäköisesti suurentunut riski terveyden ja hyvinvoinnin vaarantumiseen. Kohtalaisen riskin raja terveille työikäisille miehille on 14 annosta viikossa ja naisille 7 annosta viikossa. (Alkoholiongelmaisen hoito. Käypä hoito -suositus.) Yksi annos on esimerkiksi yksi pieni pullo keskiolutta tai mietoa siideriä, 12 cl mietoa viiniä tai 4cl väkevää alkoholia. Riskirajat ovat vain suuntaa antavia, sillä alkoholin käytöstä aiheutuvat seuraukset ovat aina yksilöllisiä!

Alkoholi aiheuttaa sietokyvyn nousua pitkään säännöllisesti käytettynä: Saman toivotun vaikutuksen saamiseksi alkoholia tarvitaan yhä suurempia määriä. Jatkuvasta ja runsaasta alkoholin käytöstä voi seurata alkoholiriippuvuus, jota on vaikea itse hallita. Alkoholiriippuvuus on sairaus, ei henkilön huono luonteenpiirre. Se saa ihmisen käyttäytymään ikävällä tavalla, mistä voi seurata esimerkiksi riitoja.

Riippuvuuksiin on saatavilla apua ja hoitoa, mutta motivaation herättäminen ja hoitoon hakeutuminen ovat ensimmäinen ja usein suurin haaste. Päihteistä luopuminen on yksilöllinen prosessi. Päihdeongelma ei poistu ihmisen raitistuttua, vaan hoitoa ja tukea tarvitaan raitistumisen jälkeenkin.

Alkoholi ja ikääntyminen

Ikääntymiseen liittyy monia elämänmuutoksia. Eläkkeelle jääminen, läheisten menetykset, yksinäisyys, sairaudet ja toimintakyvyn heikentyminen voivat olla riskejä alkoholin käytön lisääntymiselle.

Ikääntymisen myötä ihmisen keho muuttuu, eikä se enää siedä samalla tavalla alkoholia kuin aiemmin. Ikääntyessä aineenvaihdunta hidastuu, kehon nestepitoisuus pienenee ja rasvan määrä kasvaa, jolloin alkoholin laimeneminen kehossa vähenee. Sama alkoholimäärä vaikuttaa ikääntyneen kehossa vahvemmin ja päihtymystila on voimakkaampi. Lisäksi lihasvoima ja tasapaino heikkenevät, mikä lisää kaatumis- ja onnettomuusriskejä. Alkoholi aiheuttaa monia sairauksia tai voi pahentaa niiden oireita. Esimerkiksi masennus ja unettomuus lisääntyvät, ja riski muistisairauksille kasvaa.

Ikääntyessä tulee olla yhä tarkempi alkoholin käytön kanssa. Alkoholin käytön riskirajat yli 65-vuotiaille ovat: enintään kaksi annosta kerralla ja enintään seitsemän annosta viikossa. Myös mahdolliset sairaudet ja lääkitykset voivat vaikuttaa alkoholin aiheuttamiin seurauksiin.
Lue lisää:
Lapsen omaishoito ja päihteet

Päihtynyt vanhempi on lapsen silmin erilainen. Vanhemman olemus saattaa muuttua hiljaisesta ja rauhallisesta äänekkääksi tai päinvastoin. Lapsi haistaa alkoholin tuoksun ja huomaa muuttuneen käytöksen, mutta ei ymmärrä muutosta. Se voi tuntua lapsesta ikävältä, pelottavalta, ahdistavalta tai huolestuttavalta.

Päihtymys vaikuttaa kykyyn huomioida lapsi ja lapsen tarpeet, ja silloin vanhemman on vaikea olla aidosti läsnä. Päihteiden käyttö voi vaikuttaa perheen tunneilmapiiriin ja luoda jännitteitä, mikä voi vaikeuttaa lapsen kehitystä. Lapsi tarvitsee turvallisen ja kasvua tukevan elinpiirin. Erityislapsella on erityiset tarpeet, joihin vastaaminen voi vaarantua vanhempien päihteiden käytön vuoksi. Myös riskit onnettomuuksille kasvavat.
Lue lisää:

Lääkkeet ja huumausaineet

Lääkkeet

Omaishoitajalla ja hoidettavalla läheisellä voi olla sairauksia, joita hoidetaan erilaisilla lääkkeillä. Lääkkeet ovat hyviä ja tarkoituksenmukaisia oikein käytettynä, mutta usein niillä on myös sivuvaikutuksia ja yhteisvaikutuksia toisten lääkkeiden tai alkoholin kanssa.

Jotkut lääkkeet saattavat vaikuttaa keskushermostoon siten, että lääkkeet voivat päihdyttää tai väsyttää. Keskushermostoon vaikuttavat lääkkeet voivat aiheuttaa riippuvuutta sekä synnyttää tarpeen kasvattaa annosta. Sietokyvyn kasvu aiheuttaa sen, että aiemmin käytetty annos ei anna enää käyttäjälleen toivottua vaikutusta ja tarve annoksen suurentamiselle syntyy nopeasti. Keskushermostoon vaikuttavat lääkkeet on merkitty punaisella kolmiolla lääkepakkaukseen. Omaishoitoperheissä voi olla tilanteita, joissa lääkärin määräämistä lääkkeistä löytyy helpotusta ahdistavaan tilanteeseen tai apua unettomuuteen. Lääkkeiden käyttö voi muuttua lääkärin ohjeistusta runsaammaksi tai käytetään jonkun toisen reseptilääkkeitä.

Lääkkeiden käytössä on aina noudatettava lääkehoidosta vastaavan ammattilaisen ohjetta. Toisen ihmisen reseptilääkkeitä ei saa käyttää, vaikka omat oireet vaikuttaisivat samalta kuin toisen henkilön oireet. Jos lääkkeiden käyttöön liittyvät asiat mietityttävät, on syytä keskustella lääkärin, hoitajan tai apteekkihenkilökunnan kanssa. Terveydenhuollon ammattilaisilla ja apteekin henkilökunnalla on vastuu lääkehoidosta. Heillä on myös tietämys lääkkeiden sopivuudesta ja mahdollisista yhteisvaikutuksista.

Lääkkeet ja alkoholi

Lääkkeiden yhteensopivuus alkoholin kanssa on syytä aina tarkistaa apteekista tai hoitohenkilökunnalta. Kaikkiin lääkeaineisiin alkoholin käyttö ei vaikuta, mutta joidenkin lääkkeiden kassa alkoholia ei pidä käyttää ollenkaan ja joidenkin kanssa sitä voi käyttää varoen.

Alkoholi voimistaa tai heikentää joidenkin lääkkeiden vaikutusta. Alkoholi voi vaikuttaa niin, ettei lääke pääse vaikuttamaan toivotulla tavalla, ja tämä aiheuttaa perussairauden pahenemista. Alkoholin ja lääkkeiden yhteisvaikutukset voivat olla yllättäviä ja jopa hengenvaarallisia. Yhteiskäytöstä seuraavia fyysisiä oireita ovat mm. ihon punoitus, sydämen tykytys, pahoinvointi, päänsärky, tokkuraisuus ja pahimmassa tapauksessa kuolema. Alkoholia käytettäessä tarpeellinen lääkehoito voi myös unohtua tai lääkettä voi ottaa enemmän kuin pitäisi.

Alkoholin ja lääkkeiden yhteiskäyttöä päihtymistarkoituksessa kutsutaan sekakäytöksi, joka voi olla tarkoituksellista tai tahatonta.

Jos lääkkeiden käyttö mietityttää, on siitä hyvä puhua terveydenhuollon ammattilaisen kanssa. Jos tilanne on akuutti ja on myrkytyksen riski, on syytä olla kiireellisesti yhteydessä päivystykseen, hätäkeskukseen tai myrkytystietokeskukseen.

Hätänumero: 112

Myrkytystietokeskus: 09 471977

Lue lisää:
Huumausaineet

Valtaosa niin sanotuista huumeista, joita Suomessa käytetään, on apteekista ostettavia lääkeaineita. Käyttötavat ja määrät usein eroavat lääkärin määräämästä annostusohjeesta ja pakkausselosteesta. Päihtymystarkoituksessa käytettyjä tyypillisimpiä lääkeaineita ovat keskushermostoon vaikuttavat lääkeaineet, kuten kipulääkkeet, opioidit ja rauhoittavat lääkkeet. Lisäksi myös keskushermostoa stimuloivia lääkkeitä käytetään väärin.

Huumausaineiksi luokiteltavia aineita on paljon, ja ne vaihtelevat ja monimuotoistuvat. Huumausaineet ovat Suomessa laittomia. Suomessa yleisin huumausaine on kannabis, jota käytetään myös lääkeaineissa hankalan kivun hoidossa. Amfetamiini sekä metamfetamiini ja sen johdannaiset ovat myös yleisesti käytettyjä huumausaineita. Huumausaineiden käyttö on tyypillisesti useiden lääkkeiden ja huumausaineiden sekakäyttöä. Sekakäyttöön voi liittyä myös alkoholin käyttöä. Päihteiden käyttö aiheuttaa riippuvuutta, joka synnyttää voimakkaan tarpeen päihteiden käytölle.

Päihdyttävät aineet ovat kalliita ja muuttavat persoonaa, ja siten voi syntyä riski taloudelliselle hyväksikäytölle sekä väkivallalle.
Lue lisää:

Huoli päihteiden käytöstä - Mistä apua?

Kun oma päihteiden käyttö huolestuttaa

Kun huoli päihteiden käytöstä on herännyt, niin todennäköisesti syytä huoleen on. Huoli on viesti siitä, että tilannetta on hyvä arvioida ja pyytää apua.

Päihdeongelma on luonteeltaan itsensä kieltävä. Hyvin usein päihteiden käyttäjän on vaikea itse ratkaista, onko päihteiden käyttö ongelma vai ei. Hän saattaa ajatella päihteiden käytön olevan hallinnassa. Tähän liittyy monesti tunne siitä, että muut ihmiset sekaantuvat hyvin henkilökohtaiseen asiaan puuttuessaan tai rajoittaessaan päihteiden käyttöä.

Päihteiden käyttöä leimaa usein häpeä, syyllisyys ja alemmuudentunne. Hoivasuhteessa siihen liittyy myös pelkoa omaishoitajuuden menettämisestä ja läheisen hoidon luovuttamisesta muille. Omaishoitajuuteen liitetään toisinaan mielikuva jalosta ihmisestä, jolla ei ole negatiiviseksi miellettyjä tunteita tai toimintamalleja. Nämä asiat johtavat helposti päihteiden käytön salailuun.

Puhuminen on kuitenkin usein tie helpompaan arkeen. Yksin ei tarvitse asioita pohtia, vaan yhdessä ammattilaisen kanssa voi miettiä, miten voi helpottaa arkea ja mitä vaihtoehtoja löytyy alkoholin tilalle. Avun hakeminen on merkittävää sekä oman että hoidettavan läheisen hyvinvoinnin vuoksi.

Apua voit saada ottamalla yhteyttä terveysasemalle, työterveyshuoltoon tai A-klinikalle tai päihdeklinikalle. Tukea tarjoavat myös yksityiset sosiaali- ja terveyspalveluiden tuottajat, vertaisryhmät sekä järjestöt ja seurakunnat. Oman asuinalueesi palveluista on tietoa internetissä tai niistä voi kysyä päihdeneuvontapuhelimesta. Myös esimerkiksi kotihoidon, omaishoidon tuen tai muut perheen tilanteesta vastaavat ammattilaiset ovat apunasi tarvittavan tuen etsimisessä.

Avun hakeminen ja vastaanottaminen on rohkeutta.
Auttavia puhelimia ja verkkoneuvontaa:

Päihdeneuvontapuhelin 0800 900 45. Sosiaali- ja terveysalan ammattilaiset antavat päihdeneuvontaa päihteitä käyttäville, heidän läheisilleen sekä ammattilaisille. Anonyymi ja maksuton palvelu, joka päivystää 24/7. Neuvontaa toteuttaa EHYT ry.

AA:n (Nimettömät Alkoholistit) auttava puhelin 09 750 200 palvelee klo 9-21.

Irti Huumeista ry tarjoaa Irti Huumeista -puhelimessa 0800 980 66 (ma-pe klo 9-15 ja ma-to klo 18-21) tietoa, apua ja palveluohjausta, jos ihminen tai hänen läheisensä käyttää huumeita tai on toipumassa huumeiden käytöstä.

Päihdelinkin neuvontapalvelu Verkkoneuvontaa nimettömästi ja luottamuksella päihteistä ja riippuvuuksista. Kysyä voi omasta tai läheisen tilanteesta. Palvelun tuottaa A-klinikkasäätiö.

Lue lisää:
Kun läheisen päihteiden käyttö huolestuttaa

Päihdeongelma ei ole vain päihteiden käyttäjän itsensä ongelma, vaan asia koskettaa aina myös omaisia ja muita läheisiä ihmisiä. Mitä läheisempi päihteitä käyttävä henkilö on, sitä vaikeampaa voi olla tunnistaa ja tunnustaa ongelma. Sitä tuntuvammat ovat myös vaikutukset omaisen arkeen.

Omaishoitotilanteessa hoidettavan läheisen päihdeongelma voi olla omaishoidon tarpeen pääasiallisena syynä tai muiden sairauksien tai vammaisuuden lisänä. Päihteiden käyttö lisää usein läheisen avun, hoivan ja ohjauksen tarvetta. Omaishoitaja saattaa joutua kamppailemaan oman jaksamisensa rajoissa ja turvallisuutensa puolesta.

Omaishoitajan on tärkeä tunnistaa omat rajansa päihteitä käyttävän läheisen suhteen ja pitää niistä kiinni. Toisinaan rajojen asettaminen voi aiheuttaa syyllisyyttä tai pelkoa. Ristiriita päihteiden tuomien haasteiden ja hoivavastuun välillä voi olla hankala. Rajojen asettaminen on kuitenkin tärkeää omaishoitajan oman hyvinvoinnin kannalta, ja siitä on lopulta hyötyä kaikille osapuolille. Keskustelu ammattilaisen kanssa voi auttaa asettamaan rajoja sekä tarkastelemaan itselle tai hoidettavalle läheiselle haitallisia toimintamalleja. Joskus paras keino voi olla muuttaa omaa käyttäytymistään ja suhdettaan päihteiden käyttäjään.

Omaishoitaja voi kokea syyllisyyttä ja häpeää läheisen päihteiden käytöstä. On hyvä muistaa, että jokainen on itse vastuussa omasta käyttäytymisestään. Päihdeongelmaan on saatavilla apua ja hoitoa (ks. yllä). Omaishoitaja voi toimia läheisensä tukena, ohjata avun piiriin ja kannustaa muutokseen. Toista ei kuitenkaan voi raitistaa, eikä omaishoitaja ole vastuussa läheisensä valinnoista ja päätöksistä.

Omaishoitajan on tärkeää pitää huolta omasta jaksamisestaan ja hyvinvoinnistaan. Tavallisen elämän, harrastusten ja sosiaalisten suhteiden jatkaminen auttaa omaishoitajaa voimaantumaan sekä ottamaan etäisyyttä päihdeongelmaan. Aina ei pääse irtautumaan kotoa ja arjesta, mutta on hyvä miettiä pieniä keinoja, joilla voi lisätä omaa hyvinvointiaan.

Omaishoitaja voi saada apua ja tukea itselleen esimerkiksi Al-anon vertaisryhmistä; mielenterveys, päihde- tai omaistyötä tekevistä järjestöistä sekä sosiaali- ja terveysalan ammattilaisilta. Omaishoitajalle on tarjolla apua omaan tilanteeseensa myös päihdehoitoa tarjoavissa yksiköissä, kuten A-klinikalla tai päihdeklinikalla. Avun hakemiseen itselleen ei tarvita päihteitä käyttävän läheisen tai kenenkään muunkaan lupaa.
Auttavia puhelimia ja verkkoneuvontaa: Ryhmämuotoista vertaistukea: Läheisen juomista käsittelevä testi:

Läheisen alkoholinkäyttö -testi herättelee miettimään, aiheutuuko läheisen juomisesta vastaajalle haittoja ja olisiko vastaaja itse avun tarpeessa. Testi on kehitetty A-klinikkasäätiön Lasinen lapsuus -toiminnassa.
Lue lisää:

Nuorallatanssijan tarina

Olen 38-vuotias äiti, omaishoitaja ja päihdekuntoutuja. Olen ollut raittiina kohta kolme vuotta ja tasapainoilen oman tulevaisuuden ja omaishoitajuuden kanssa.

Vedin ekat kännit 12-13 -vuotiaana ja siitä alkoi nousujohtoinen päihteidenkäyttöni. 18-kesäisenä olin jo täysin alkoholisoitunut ja mukaan tuli satunnaisesti muiden mömmöjen käyttö. Siinä kerkesi vuosien saatossa tapahtua kaikenlaista, kunnes 28-vuotiaana tulin raskaaksi ja päihteidenkäyttö loppui sillä erää noin kolmeksi vuodeksi. Silloin vahva motiivi oli se, että olin vastuussa toisesta ihmisestä.

Poika tuli kahden ja puolen vuoden ikään, jolloin huomio kiinnittyi hitaaseen kehitykseen ja puhumattomuuteen ikätasoisiin nähden. Alkoi monen vuoden paikasta toiseen pyörittely, kunnes diagnosoitiin vaikea-asteinen puheentuoton erityisvaikeus sekä hieno- ja karkeamotoriikan, aistisäätelyn sekä toiminnanohjauksen pulmat.

Pojan ollessa vielä pieni aloin juomaan iltaisin ja viikonloppuisin pari bisseä tai viinapaukkua. Uskottelin, ettei siitä mitään haittaa olisi ja tilanne pysyy hallinnassa. Sitten kaikki revähti käsiin ja touhu meni entistä pahemmaksi.

Neljän vuoden ajan lähdin pois kotoa 2-3 viikon jaksoiksi ja jätin lapseni isänsä ja mumminsa hoiviin. Juomaputken jälkeen fyysinen toipuminen deliriumkohtauksineen vei tietysti aikansa. Sen jälkeen olin oikein supersuorittajaäiti 3-4 viikkoa kerrallaan, kunnes keksin taas jonkin syyn, miksi lähteä juomaan.

Näin se jatkui, kunnes pojan 7-vuotissyntymäpäivänä heräsin "kaverin" sohvalta ja tajusin, että ensimmäistä kertaa pojan elämässä en ole synttäriaamuna kotona. Soitin toivottaakseni hyvää syntymäpäivää. Se pettymys ja luottamuksen puute puhelun toisessa päässä naksautti jotain! Sinä aamuna päätin, että joko tämä loppuu tai menetän kaiken mitä minulla ihme kyllä oli vielä jäljellä. Siitä alkoi pitkä ja hidas toipuminen, mikä jatkuu vieläkin.

Katkolle en suostunut lähtemään, mutta tukihenkilöni sai minulle avokuntoutuspaikan, kun olin pahimmasta toipunut. Siitä se sitten lähti pikkuhiljaa kompastellen etenemään. Ensimmäinen tavoitteeni oli saada poikani luottamus takaisin. Mitä kauemmin olin ollut raittiina, sen enemmän tajusin, kuinka paljon poikani tarvitsee apua ja tukea jokapäiväisissä arkisissa asioissa. Nyt olen ollut lapseni omaishoitaja (kunnan hyväksymä) lähes vuoden.

Tuntemukseni ja kokemukseni sosiaalityöntekijöistä, päihdetyöntekijöistä ja yleisesti virkailijoista (kuten Kela) ei ole positiivinen. Heillä, kuten niin monilla muillakin, tuntuu olevan putkinäkö omaishoitajista. Tulee tunne, että kun olet omaishoitaja, et voi olla mitään muuta.

Useimmiten olen katsonut parhaaksi jättää kertomatta, että olen päihdekuntoutuja. Leimaamisen ja reaktioiden takia en uskalla mainita asiasta. Edes omaishoidon työntekijämme ei tiedä asiasta. Elän tällä hetkellä jonkinlaista kaksoisroolia: pojan ollessa koulussa yritän etsiä tulevaisuudelleni suuntaa ja hoitaa jollain lailla itseäni. Rooli vaihtuu äidiksi ja hoitajaksi, kun poika tulee koulusta ja muut päivittäiset rutiinit jatkuvat.

Tällaisista ja monista muistakin omaishoitajuuteen liittyvistä asioista pitäisi uskaltaa puhua avoimemmin. Pitäisi yrittää kannustaa ja ymmärtää, eikä olettaa, että meillä ei ole muuta elämää. Moni meistä käy töissä, kouluttautuu tai tekee jotain muuta itselle sopivaa. Tällä hetkellä minä kuntoudun ja etsin suuntaa mihin pyrkiä. Päihteidenkäytön suhteen kynnys puhumisessa, ylipäänsä asian esille nostamisessa ja avun hakemisessa on korkea. Tähän pitää saada muutos ja madaltaa kynnystä, että apua, kuuntelijaa ja tukea uskaltaa hakea pelkäämättä leimautumista.

Olen onnellinen ja kiitollinen tästä raittiista ajasta. Elämä on kuin nuorallatanssimista. Tasapainottelua omaishoitajuuden, raittiina pysymisen, tulevaisuuden ja kaiken siihen liittyvän kanssa. Jostain sitä voimaa kuitenkin aina ammentaa ja jaksaa mennä vähän kerrallaan eteenpäin.
Nuorallatanssija
Viinistä tuli tottumus

Isäni työskenteli merillä. Siellä alkoholi kuului hänen elämäänsä. Isän maihin jääminen muutti sekä hänen että koko perheen elämää. Alkoholin käyttö siirtyi kotiin, ja sitä tarjottiin aina, kun kävi vieraita. Isän varhainen poismeno oli kova isku äidille. Äiti jäi yksin ja jollain tavoin tuuliajolle. Minusta tuli vapaaehtoinen viinien hankkija, ja toki myös minun sallittiin nauttia muutakin kuin kansalaisluottamusta. Itkimme suruja ja huolia äidin kanssa jakaessamme yhteisen viinipullon.

Sittemmin minusta tuli iäkkään äidin omaishoitaja. Tästä luottamuksen osoituksesta olen vieläkin kiitollinen. Hoidin äitiä kuusi vuotta voimieni mukaan. Kotipalvelu kävi säännöllisesti, jolloin saatoin pujahtaa paikalliseen pubiin tunniksi. Viiniin ehti tulla tottumus. Kukaan ei huomauttanut alkoholin käytöstäni. Vasta äidin jouduttua sairaalaan päätin, etten mene tervehtimään häntä "pöpperössä".

Äiti loppujen lopuksi oli se henkilö, jonka ansiosta minulla väheni kiusaus päihdenautintoihin. Pystyin sairaalassa osallistumaan hänen hoitoonsa pienissä tehtävissä, kuten asennon korjaamisessa ja syöttämisessä. Tämä vahvisti itsetuntoa!

Äidin kuoltua alkoholin merkitys väheni, ja uusi elämä on tuonut paljon tekemistä. Kirjoittaminen ja käsityöt ovat auttaneet minua pysymään raittiina. Kokonaan alkoholista on kuitenkin hankala luopua. Olen joutunut karsimaan menojani ja tinkimään houkutuksista, onneksi en kuitenkaan ystävien kustannuksella. He ovat olleet uskollisia huolimatta elämänmuutoksestani.
"Kakheti"
Juoppo. Puliukko. Spurgu. Isä. Ihminen.

Isäni on alkoholisti. On aina ollut. Isän parisuhteet eivät ole kestäneet. Isä ei myöskään ole hoitanut taloudellisia asioitaan.

Huolimatta liasta, huonosta hygieniasta ja alkoholismista, kyseessä on myös ihminen. Isäni, jonka kanssa olen kokenut tärkeitä hetkiä lapsuudessani. Isäni on hieno ajattelija.

Etäomaishoitaja ja muistisairaan läheinen minusta tuli vuonna 2005. "Olen sairaalassa. Minulle tehtiin aivoleikkaus", isä soitti silloin. Tapauksen jälkeen isä ei ole enää muistanut pankkikortin tunnuslukua, eikä osannut järjestää itselleen ruokaa. Isällä todettiin myös epilepsia. Muutamia mainitakseni.

Vaikeinta on ollut inhimillisen, ihmisarvoisen elämän, määritteleminen. Toisinaan tuntuu siltä, että kukaan ei halua hoitaa puliukkoa. Ihan kuin isän ihmisarvo olisi vähäisempi. Hänhän on itse aiheuttanut tilanteensa. Olen yrittänyt pitää isän puolia.

Hoidan isän asioita yksin. Tukea yksittäisten tilanteiden ratkaisemiseen olen saanut, kun olen sitä pyytänyt. Kerran, kun isän tilanne oli ajautunut jälleen kriisiin, päädyin Al-Anon -tapaamiseen. Silloin ymmärsin, että minäkin tarvitsen apua.

Nyt olen hyväksynyt isäni tavan elää. Mikäs minä olen määrittelemään muiden elämäntapoja. Lisäksi olen laittanut asiat tärkeysjärjestykseen: Minulla on oma perhe ja se hoidetaan ensi sijassa. Aikoihin en ole yrittänyt isää pelastaa tai raitistaa. Se on mahdoton tehtävä. Pääasia on, että hänen elämänsä on inhimillistä. Hän on kuitenkin minun isäni.
Alkoholistin tytär, 35 v.
Päihdeongelmainen hoidettavana

Päivät päihdeongelmaisen kanssa ovat ajoittain raskaita. Arkea leimaa arvaamattomuus ja ennakoimattomuus - ei pysty suunnittelemaan mitään varmaksi.

Olen 65-vuotias eläkkeellä oleva nainen ja elänyt 23 vuotta avoliitossa päihdeongelmaisen, saman ikäisen miehen kanssa. Olen myös itse käyttänyt päihteitä.

Keväällä 2011 äitienpäivän aikoihin menimme yhdessä katkaisuhoitoon. Olin jo pitkään miettinyt sitä. Halusin, ettei poikani joutuisi enää kärsimään päihteiden käytöstäni. Nyt olen ollut 7,5 vuotta raittiina.

Avomieheni on jatkanut juomista. Lauantaisin hän ottaa alkoholia suuremman määrän ja usein viikollakin muutamana päivänä. Hän on juonut 15-vuotiaasta alkaen, eli nyt jo 50 vuotta.

Tästä ajasta mies on ollut vajaat 10 vuotta pyörätuolissa ja sitä ennen käveli pari vuotta kepin kanssa. Syinä ovat työperäinen selkärangan rappeuma ja toissijaisesti alkon käytön aiheuttama ataksia, eli tahdonalaisten liikkeiden koordinaation häiriö. Nykyisin uutena oireena on tullut käsien vapina.

Minä hoidan kaiken ruoka- ym. huollon sekä autan häntä peseytymisessä ja siirtymisissä. Selvin päin olleessaan hän tarvitsee vähemmän apua, mutta humalassa riski kaatua tai pudota pyörätuolista on suuri. Viime aikoina kaatumisia on ollut muutaman kerran kuussa. Turvaksi arkeen on hommattu turvapuhelinranneke, ja näin saadaan tarvittaessa nostoapua.

Sukulaissuhteet ja monet vanhat ystävyyssuhteet ovat katkenneet. Liikuntavamman lisäksi alkoholinkäyttö eristää meitä muista ihmisistä. Pahinta on henkinen yksinäisyys.

Elämä on hetkessä, päivä kerrallaan, elämistä. Sitkeyttä, kärsivällisyyttä ja hyviä hermoja tarvitaan. Välillä huumoriakin! Omalle jaksamiselle saan voimaa luonnossa kävelystä, lukemisesta ja vesijumpasta - mahdollisuuksien mukaan. Käyn kodin ulkopuolella voimia keräämässä Al-Anonissa ja AA:ssa. Ilman 12 askeleen ohjelmaa en olisi selvinnyt henkisesti tasapainoisena.
Eira Tellervo Kirjoitus on julkaistu syksyllä 2018 pidempänä versiona Mikkelin seudun Omaishoitajat ja Läheiset ry:n Tarinanomaiset-blogissa.
Tuulan tarina

Videolla Tuula kertoo oman tarinansa alkoholismia sairastaneen puolisonsa omaishoitajana. Hän kuvaa omaishoidon arkea, tilanteen herättämiä tunteita ja yksin jäämistään. Muita samankaltaisessa tilanteessa olevia omaishoitajia hän rohkaisee avoimuuteen ja avun hakemiseen.

Työvälineitä ammattilaisille

Alkoholin ja muiden päihteiden käytöstä ja niiden vaikutuksista hyvinvointiin on hyvä keskustella ihan kaikkien omaishoitoperheiden kanssa. Päihteiden käyttöä voi tarkastella ja siitä voi keskustella ilman, että on päihdeongelmaa.

Kohtuutta runsaampi päihteiden käyttö lisää haasteita omaishoitotilanteessa. Päihteiden käyttö ei yleensä näy päälle päin, ja sitä voi olla millaisessa elämäntilanteessa tahansa. Siksi on tärkeää kysyä ja nostaa aihe puheeksi.

Omaishoitajaliiton Kuppi nurin -hankkeessa (2017-2021) on tehty materiaalia päihdekysymysten käsittelyyn omaishoitajien kanssa.

Painettuja oppaita voi tilata posti- ja käsittelykulujen hinnalla toimisto@omaishoitajat.fi tai puh. 020 7806 500.
Tutustu materiaaleihin ja ota rohkeasti käyttöön! Lue lisää:

Päivitetty 22.12.2021

# data[].attributes.attachment_link.description
Uupumus, stressi ja elämänmuutokset voivat lisätä päihteiden käyttöä. Päihteistä saatetaan etsiä apua rentoutumiseen tai helpotusta unettomuuteen. Päihteiden avulla voidaan yrittää päästä hetkeksi irti arjesta. Vaikka omaishoidon ja päihteiden käytön yhteydestä ei ole tarkkaa tietoa, omaishoidossa voi esiintyä samoja kuormitustekijöitä, jotka lisäävät päihteiden käytön riskiä. Omaishoito tuo elämään erilaisia muutoksia.

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA2

# data[].attributes.body
1) CV - Google Drivessa on mallipohja CV:n laatimiseen. (Sähköpostitse on sinulle lähetetty ryhmän yhteinen Gmail -tili sekä kirjautumistunnus.)
Voit käyttää sitä pohjana tai tehdä CV:stä oman näköisesi. Tutustu erilaisiin CV-malleihin esim. googlettamalla netistä.
Aloita CV:n suunnittelu keräämällä tietoja sitä varten ja hahmottele jo ensimmäistä versiota. CV:tä työstetään koulutuksen edetessä. Saat tarvittaessa tukea kouluttajilta.
2) Etsi ennen seuraavaa kertaa varten itseäsi koskettava tarina. Lähde pohtimaan seuraavia asioita valitsemasi tarinan pohjalta:              -millainen tarina koskettaa sinua
-miksi juuri valitsit sen tarinan
-mitä ajatuksia se herättää
-mikä merkitys tarinalla on
Kirjaa ylös pohtimiasi asioita.

# data[].attributes.body
1. Vaitiolovelvollisuus
2. Arvostetaan toisia  ja kunnioitetaan toisen tilaa
3. Kuunnellaan toisia
4. Annetaan puheenvuoro kaikille tasapuolisesti
5. Ollaan ystävällisiä
6. Pysytään aiheessa
7. Osallistutaan, myös verkossa
8. Ollaan luottamuksen arvoisia
9. Ollaan avoimia ja rehellisiä
10. Verkossa: rauhallinen ympäristö, ei kuulevia korvia, huomioidaan mikin käyttö

# data[].attributes.body
Oppimis- ja ohjauskeskus Valterin nettikahvilat

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Oppimis- ja ohjauskeskus Valteri järjestää ilmaisia nettikahviloita kerran kuussa tiistaisin klo 15.00 alkaen. Nettikahvilat järjestetään etäyhteydellä. Kaikki, jotka ovat ilmoittautuneet kyseiseen nettikahvilaan lähetyspäivänä klo 12.00 mennessä, saavat linkin, jonka avulla voivat osallistua livenä tai katsoa tallenteen myöhemmin.

Aistitiedon käsittely ja miten voi tukea luokassa yliherkkää tai alireagoivaa oppilasta
Tiistai 15.2.2022. klo 15.00-15.30
Nettikahvilassa tutkaillaan aistien ja aistitiedon käsittelyn vaikutuksia oppilaiden arjessa, oppimisessa ja kouluympäristössä. Toimintaterapeutit Jenni Klein ja Tiina Honkanen toimivat työssään Valteri-kouluissa lasten ja nuorten parissa, joiden kouluarkeen liittyvät myös erilaiset aistitiedon käsittelyn pulmat ja kuormittuminen. Pohditaan yhdessä mitkä keinot ja toimintatavat auttavat näitä oppilaita työskentelemään ja oppimaan. Tieto ja ymmärrys auttaa usein löytämään arjen ratkaisuja ja pienilläkin teoilla voi olla iso vaikutus.
Ilmoittaudu 14.2. mennessä

Kouluttajat:
Jenni Klein (vasemmalla) on toimintaterapeuttina Valterin Mäntykankaan toimipisteessä Kuopiossa.

Tiina Honkanen (oikealla) on toimintaterapeutti, SI-terapeutti ja neuropsykiatrinen valmentaja Valterin Tervaväylän toimipisteessä Oulussa.

RESETTI-perheluokkatoiminta varhaiskasvatuksessa ja perusopetuksessa
Tiistai 18.1.2022. klo 15.00-15.30
Nettikahvilassa Valterin kuntoutuksen ohjaaja Tarja Kankaanpää ja ohjaava perhetyön asiantuntija Anuliisa Kemppainen esittelevät Resetti-perheluokkatoimintaa. Resetti-perheluokkatoiminta on tiivistettyä yhteistoimintaa lapsen myönteisen kasvun tukena kodin ja päiväkodin/koulun välillä. Tavoitteena on edistää kodin ja päiväkodin/koulun yhteistyötä, vahvistaa lasten ja nuorten hyvinvointia ja myönteistä käyttäytymistä, tukea perheitä sekä tarjota vanhemmille mahdollisuus tutustua toisiinsa ja saada vertaistukea.
Katso tallenne

Kouluttajat:
Anuliisa Kemppainen (vasemmalla) on kahden kouluikäisen lapsen äiti, joka toimii ohjaavana perhetyön asiantuntijana Oppimis- ja ohjauskeskus Valterissa. Anuliisa tuntee kodin ja koulun välisen yhteistyön merkityksen sekä vanhempana että ammattilaisena. Ammattilaisena hän pystyy monipuolisesti avaamaan tapoja, joilla tukea oppilaita ja perhettä arjessa. Erityisesti Anuliisa puhuu myönteisen kohtaamisen ja dialogisen vuorovaikutuksen puolesta.

Tarja Kankaanpää (oikealla) työskentelee kuntoutuksen ohjaajana Oppimis- ja ohjauskeskus Valterissa. Tarjalla on monipuolinen ja pitkä työkokemus perheiden kanssa tehtävästä yhteistyöstä varhaiskasvatuksessa ja peruskoulussa. Tarjalle on tärkeää ohjata ja tukea perheitä heidän tarpeitaan vastaavien palveluiden äärelle.

Osallisuuden tukeminen kun puhuminen ahdistaa
Hur stöda delaktigheten hos elever som får ångest av att prata
Tiistai 7.12. klo 15.00-15.30
Nettikahvilassa Valterin puheterapeutti Fanny Häggblom ja psykologi Satu Peitso keskustelevat lapsen osallisuutta tukevista keinoista koulussa, silloin kun lasta ahdistaa puhua. Osallisuuden tukemisen näkökulmasta tärkeintä on luoda lämpimiä ja turvallisia kohtaamisen paikkoja, joissa ei ole painetta puhumiselle. Nettikahvilassa pohditaan konkreettisia keinoja, joilla voi yrittää helpottaa lapsen osallistumista ja mahdollisuutta näyttää osaamistaan sekä taitojaan. Lisäksi on tärkeä pohtia tuen ja hoidon kokonaisuutta ottaen huomioon lapsen yksilöllinen tilanne.
Nettikahvila on kaksikielinen. Katso tallenne

Kouluttajat:
Fanny Häggblom (vasemmalla) työskentelee puheterapeuttina Valteri Ruskiksella ja Skillassa. Fannya kiinnostaa erityisesti puhetta tukevien ja korvaavien kommunikointikeinojen käyttö (AAC) ja vuorovaikutuksen tukeminen. Hänelle on tärkeää, että jokaisella on keino ilmaista itseään, on se sitten äänellä, viittomilla, kuvilla tai symbolein.

Satu Peitso (oikealla) pyrkii työssään edistämään erityistä tukea tarvitsevien lasten ja nuorten psyykkistä hyvinvointia ja koulunkäyntiä. Sadun työnkuva on monipuolinen sisältäen lasten ja nuorten oppimisvaikeuksien ja koulunkäynnin haasteiden arviointia sekä tukitoimien suunnittelua monialaisesti.

Eläinavusteinen pedagogiikka
Djurassisterad pedagogik
Tiistai 16.11. klo 15.00-15.30
Keskustelemme siitä kuinka eläimet voivat olla lapsen tai nuoren tukena ja mahdollistaa sujuvamman kouluarjen. Eläinavusteinen pedagogiikka tuo monille mieleen lukukoirat, mutta kenttä on huomattavasti laajempi ja monipuolisempi. Jos olet pohtinut olisiko eläinavusteisuus sinun juttusi, niin tule kuuntelemaan mitä kaikkea se on ja voi olla.

Vi diskuterar hur djur kan stöda barn och unga, så att de kan uppnå en smidigare skolvardag. Djurassisterad pedagogik får många att tänka på läshundar, men fältet är betydligt bredare och mångsidigare än så. Om du någon gång funderat på om det här vore din grej, så ska du komma med och höra vad djurassisterad pedagogik är och kan vara.
Katso tallenne

Psyykkisesti oireileva oppilas luokassa
Tiistai 2.11. klo 15.00-15.30
Psyykkisesti oireilevan oppilaan oirekuva, sen ymmärtäminen sekä työntekijässä heräävät reaktiot. Pureudutaan lyhyesti psyykkisesti oireilevan oppilaan oirekuvaan ja sen taustoihin, sekä mietitään, miten siihen yleensä reagoidaan ja miksi. Nettikahvilassa keskustelemme siitä, miten työntekijänä voimme itse vaikuttaa myönteisesti oppilaan hyvinvointiin, sekä hänen kasvuun ja kehitykseen.
Kouluttajat:
Perttu Eskelinen, koululääkäri, nuorisopsykiatrian erikoislääkäri ja Ilona Lepistö, ohjaava kuntouttaja, sairaanhoitaja AMK, ratkaisukeskeinen neuropsykiatrinen valmentaja.

Pertulla on kokemusta reilun 10 vuoden ajalta psykiatrisesta työstä nuoriso- ja aikuispsykiatrian alueelta. Valterin koululääkärinä Perttu on toiminut vuodesta 2019 alkaen.

Ilonalla on pitkä, 15 vuoden työkokemus lastenpsykiatrisesta ja lastenneurologisesta hoitotyöstä sekä verkostotyöstä, niin lasten kuin nuorten parissa. Valterissa hän on toiminut aikaisemmin sairaanhoitajan tehtävässä useamman vuoden.
Katso tallenne

Differentiering för alla
Tisdag 12.10. kl. 15.00-15.30
Vad innebär differentiering? När ska man differentiera och vem har nytt av differentiering? Det får du svar på under detta nätcafe.

Daniel Enbacka jobbar som handledande lärare på Valteri Skilla. Frågor som gäller trestegsstödet ligger Daniel varmt om hjärtat och han har stor sakkunskap om att undervisningsarrangemang, metoder och hjälpmedel för elever med synnedsättning/blindhet.

Anne Levón jobbar som handledande lärare på Valteri Skilla. Hon är neuropsykiatrisk coach och är mån om alla elevers rätt till att lära sig. Funktionsvariationer och funktionshinder och framför allt hur man kan anpassa undervisning och lärmiljöer är det som Anne särskilt brinner för.
Se inspelning

Tiimityön vahvistaminen varhaiskasvatuksessa
Tiistai 28.9. klo 15.00-15.30
Takkuaako tiimityö? Haastaako lapsiryhmä tai yksittäisen lapsen tilanne päivittäistä toimimista? Tuntuuko siltä, että esimiehen tuki on kaukana arjesta? Tai onko osaksesi osunut tänä vuonna unelmatiimi, jonka ytimen haluaisit ymmärtää, että voisit jatkossakin tehdä töitä näin?

Nettikahvilassa Valterin ohjaava opettaja Riina Niutanen ja ohjaava kuntouttaja Mirjami Ylikojola kertovat käytännön kokemuksiaan tiimityön vahvistamisesta varhaiskasvatuksen eri ikäisten lasten ryhmissä. Kahvilassa keskustellaan mm. siitä, millä lailla työtä kannattaa selkeyttää ja millaiset rakenteet tukevat lasten onnistunutta ja oppimista tukevaa päivää. Nettikahvilassa pohditaan myös sitä, miten pedagogisten tavoitteiden toteutuminen varmistetaan ja miten aikuisten välinen vuorovaikutus vaikuttaa lasten oppimiseen.
Katso tallenne

Kahvilassa keskustelemassa:
Mirjami Ylikojola, ohjaava kuntouttaja, toimintaterapeutti YAMK ja varhaiskasvatuksen opettaja sekä Riina Niutanen, ohjaava opettaja, KM, varhaiskasvatuksen opettaja, erityisluokanopettaja.

Mirjamilla on kokemusta varhaiskasvatuksen, lastenpsykiatrian ja oppimisen tuen parissa työskentelystä. Tällä hetkellä Mirjamin työkenttä löytyy Etelä-Suomen päiväkodeista ja kouluista, joissa keskitytään sekä yksittäisten lasten, että ammattilaisten oppimisen tukemiseen ajankohtaisten tuentarpeiden järjestämisessä. Mirjamia kiinnostaa erityisesti ympäristön psyykkisen ilmapiirin merkitys oppimisessa.

Riina on tehnyt töitä varhaiskasvatuksessa, esiopetuksessa ja perusopetuksessa. Nykyisessä työssään ohjaavana opettajana Riina kohtaa lapsia ja nuoria ja heidän kanssaan työskenteleviä ammattilaisia sekä huoltajia. Yhdessä pohditaan pedagogisia ratkaisuja, joilla arki ja oppiminen saadaan sujumaan. Riina innostuu hyvän vuorovaikutuksen rakentamisesta ja osallisuudesta.

Monikielisen lapsen oppimisvaikeuksien tunnistaminen
Tiistai 24.8. klo 15.00-15.30
Nettikahvilassa tutustutaan monikielisen lapsen oppimisvaikeuksien tunnistamiseen. Osallistujat saavat tietoa vieraan kielen oppimisen kehityksestä, sekä siitä, kuinka lähteä selvittämään mahdollista oppimisen vaikeutta. Nettikahvilassa kerrotaan myös Valterin palveluista, joiden avulla voidaan tukea monikielisen lapsen oppimista.
Kouluttajat:
Jenni Rinta-Kanto, psykologi, PsM, YTM
Tiina Pilbacka-Rönkä, ohjaava opettaja, KM, puheterapeutti

Jenni Rinta-Kanto on psykologi, joka on työskennellyt koulumaailmassa jo ennen Valteria ja innostuu koulumaailman monimuotoisuudesta, elävyydestä ja yllätyksellisyydestä. Jenni on työskennellyt eri-ikäisten ja erilaisista taustoista tulevien oppijoiden kanssa ja perehtynyt erityisesti kielellisiin oppimisen vaikeuksiin.

Tiina Pilbacka-Rönkä on työskennellyt monikulttuuristen lasten, nuorten ja aikuisten kanssa ja kouluttanut paljon monikulttuuristen oppilaiden kielen ja koulunkäynnin tukemisesta.
Katso tallenne

Tiina Pilbacka-Rönkä ja Jenni Rinta-Kanto

# data[].attributes.attachment_link.title
Tervetuloa Valterin nettikahvilaan! - Valteri

# data[].attributes.attachment_link.description
Oppimis- ja ohjauskeskus Valteri järjestää ilmaisia nettikahviloita kerran kuussa tiistaisin klo 15.00 alkaen. Nettikahvilat järjestetään etäyhteydellä. Kaikki, jotka ovat ilmoittautuneet kyseiseen nettikahvilaan lähetyspäivänä klo 12.00 mennessä, saavat linkin, jonka avulla voivat osallistua livenä tai katsoa tallenteen myöhemmin. Tiistai 15.2.2022. klo 15.00-15.30 Nettikahvilassa tutkaillaan aistien ja aistitiedon käsittelyn vaikutuksia oppilaiden arjessa, oppimisessa ja kouluympäristössä.

# data[].attributes.body
On esim. ihan "sallittua" esim. kirjoittaa oppimispäiväkirjaan: "en tajua tästä mitään ja tämä on ihan tyhmää". Tällöinkin on toki syytä paneutua tarkemmin siihen, miksi ei ymmärrä - oppimispäiväkirja antaakin juuri mahdollisuuden tehdä näkyväksi puutteita omassa oppimisessa ja tehdä muistilistaa epäselviksi jääneistä asioista. Aukkopaikkojen kartoitus auttaa kohdentamaan omat voimavarat oikeisiin asioihin jatkotyöskentelyssä.

# data[].attributes.body
http://bit.ly/HiidenOKA1

# data[].attributes.body
Katja Sandholm
OmaisOiva-ohjaaja, lähihoitaja, muistihoitaja
p. 044 9867 187
katja.sandholm@hiidenomaishoitajat.fi
Minna Mäenpää
OmaisOiva-koordinaattori, sairaanhoitaja
p. 040 189 2121
minna.maenpaa@hiidenomaishoitajat.fi
Pirjo Mäkinen
OmaisOiva- ohjaaja, lähihoitaja
p. 040 5800 442
pirjo.makinen@hiidenomaishoitajat.fi

# data[].attributes.body
Hiiden Omaishoitajat ry
Suurlohjankatu 18-22
08100 Lohja

www.facebook.com/www.hiidenseudunomaishoitajat.fi/
twitter.com/hiidenomskut

# data[].attributes.headline
6.5.2021 Älä jää yksin hyvinvointiwebinaari

# data[].attributes.subject
6.5.2021 Älä jää yksin hyvinvointiwebinaari

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Omaishoitajille suunnattu webinaari, jonka aiheena on Älä jää yksin - Mistä tukea omaishoitajalle?

Webinaarissa etsitään vastauksia siihen, miten löytää keinoja sosiaalisen hyvinvoinnin vahvistamiseen. Aiheesta on puhumassa psykoterapeutti, työnohjaaja ja kouluttaja Terhi Lahti.

Webinaariin on ennakkoilmoittautuminen. Osallistujille lähetetään osallistumislinkki noin viikkoa ennen tapahtumaa.

Ilmoittaudu mukaan 28.4. mennessä alla olevasta linkistä:
https://link.webropolsurveys.com/S/717062706E6D3490
Lisätietoja:

Matilda Linnavirta, matilda.linnavirta@omaishoitajat.fi

Juha Timoskainen, juha.timoskainen@omaishoitajat.fi

# data[].attributes.attachment_link.title
Hyvinvointiwebinaari: Älä jää yksin - mistä tukea omaishoitajalle? - Omaishoitajaliitto

# data[].attributes.attachment_link.description
Aika: 06.05.2021 17:00 - 18:00 Paikka: Useita tapahtumapaikkoja Omaishoitajille suunnattu webinaari, jonka aiheena on Älä jää yksin - Mistä tukea omaishoitajalle? Webinaarissa etsitään vastauksia siihen, miten löytää keinoja sosiaalisen hyvinvoinnin vahvistamiseen. Aiheesta on puhumassa psykoterapeutti, työnohjaaja ja kouluttaja Terhi Lahti. Webinaariin on ennakkoilmoittautuminen. Osallistujille lähetetään osallistumislinkki noin viikkoa ennen tapahtumaa.

# data[].attributes.headline
16.3.2021 Kuinka lakia luetaan webinaari

# data[].attributes.subject
16.3.2021 Kuinka lakia luetaan webinaari

# data[].attributes.body
- verkon kautta OKA-koulutus

# data[].attributes.body
https://www.menti.com/

# data[].attributes.headline
18.2.2021 - Yksilötehtävät: palautus 4.3.2021 mennessä, muista myös antaa palautetta ensimmäisestä koulutuskerrasta (linkki sarakkeessa 8).        

# data[].attributes.subject
18.2.2021 - Yksilötehtävät: palautus 4.3.2021 mennessä, muista myös antaa palautetta ensimmäisestä koulutuskerrasta (linkki sarakkeessa 8).        

# data[].attributes.body
1) Mitä ajatuksia videot herättävät?  - Valitse 4 videota listalta,  mitä ajatuksia ne herättävät?
- laadi ajatuskartta videoihin liittyen. Ajatuskartan tekotavan voit itse valita. Käymme seuraavalla kerralla läpi joitakin ajatuksia tähän liittyen.
Mikä on ajatuskartta? Ajatuskartta tarkoittaa esim. piirroksen laatimista avainsanoista, jotka liitetään yhteen erilaisilla viivoilla, väreillä tai kuvioilla. Se on esim. yhden sivun kokoinen kartta, jota seuraamalla pääasia muuttuu sarjaksi alakohtia. Sillä voit periaatteessa korvata usean sivun muistiinpanot tai käyttää sitä perinteisten muistiinpanojesi rinnalla karttana, josta muistat helpommin kokonaiskuvan ja asiayhteydet.
2) Kirjoita itsellesi valmistuneelle omaishoidon kokemusasiantuntijalle kirje.
- Voit käyttää saamaasi kirjepaperia, palauta kirje suljetussa kirjekuoressa OmaisOhjaamon (Suurlohjakatu 18,) ovesssa olevasta postiluukusta sisään ennen seuraavaa tapaamiskertaa. MUISTA kirjoittaa oma nimesi kirjekuoreen.

# data[].attributes.headline
Meet Jitsi - verkkotyökalu yhteistyökokouksiin

# data[].attributes.subject
Meet Jitsi - verkkotyökalu yhteistyökokouksiin

# data[].attributes.body
https://meet.jit.si/