# data[].attributes.body
1830-1900-talet
E'mile Zola
Den stora gruvstrejken

Märker på texten att det faktiskt stämmer att det inte är några otydligheter och att man måste gissa sig fram, här är det tydlighet som är typiskt. Och man lever sig in ordentligt i historien hur dom hade det i gruvgångarna. Istället för att beskriva att det är mörkt så beskriver dom mörkret istället, eller författaren då. Väldigt nyanserat, men jag finner det lite tråkigt att ha två sidor med endast beskrivning på hur det känns och hur det ser ut, jag vill hellre ha mer innehåll av värde i historien, varför dom hamnade där och hur deras framtid ser ut. Vart förvånad över att det var en kvinna med i dom där lortiga läskiga gruvgångarna, men det kanske hörde till tiden ändå att det kanske var en fattig period då även kvinnorna fick lov att arbeta. Jag har hört/läst liknande berättelser om trånga gruvgångar men inte från Frankrike.
Men sättet dom går in och beskriver allt i detalj återfinns i nutida böcker, och känner att det också finns realistiska rakt-på-sak böcker nu med.

# data[].attributes.body
1945-2018

Astrid Lindgren
-Ronja Rövardotter

Äventyr och lek men även allvar och uppfostran har den som vuxit upp med dessa böcker och eller filmer fått. Ger otroligt många varierande uppväxter, fiction men även verklighets trogna. Man har haft mardrömmar om dom jävliga vildvittrorna men även längtat att få fly hemmet ut i skogen som Ronja Rövardotter och överleva på egenhand ute i skogen. Ger upphov till kreativitet och förståelse för flera världar rik som fattig, olika barn och föräldrar är lika ändå. Så har jag uppfattat Astrid Lindgrens alla olika lika verk, och jag antar att det har påverkat oss alla på samma sätt, kanske inte på något revolutionerande sätt, men hon har berört många hjärtan och kanske ändå påverkat olika beslut på något sätt. Om att kunna vara modig och stark och äga en egen villa fastän man är barn och dessutom av kvinnligt kön.

# data[].attributes.body
1880-1920-talet

-James Joyce
Oddysseus

Typiskt för modernismen verkar vara så enkelt som att skriva ner sina osammanhängande dagdrömmar, för att sedan hoppa tillbaka till nutiden för att sedan bli påmind om dåtiden och åka tillbaka i tiden och sen dagdrömma vidare. Uppfattade mannens dagdrömmar mer sammanhängande, men kanske inte så realistiskt, klart att en fluga kan få en att tänka tillbaka i tiden, men att åka till ett vindruvsfällt från vinet man drack känns mer som en ordlek att man ska säga det första som kommer upp i hjärna efter att en annan sagt ett annat ord så fortgår det. Och på det viset tycker jag att det är realistiskt, men inte från dagdrömmar. Kvinnans dagdrömmande har jag svårt att hänga med i, känner väl igen mig en del att flyta ifrån reson om en tanke. Kan dock inte för mitt liv förstå vem som skulle vilja läsa 800 sidor som utspelar sig under ett dygn. Jag hade blivit galen, ingen röd tråd och ingen riktig "moral of the story." Kom på nu att en som önskar sig vara en tankeläsare kanske vill läsa boken, men jag ser bara att man skulle höra sådant hemskt eller sådant naivt, det är väl tillräckligt med hur människor talar för sig. Det behövs då inte beskrivas mer ingående i en bok.
Kan vara realismen och naturalismens konsekvens att vara så realistiska så det blir orealistiskt eller opassande realistiskt och tråkigt. Det som kan ha vart intressant är deras syn på deras relation och sex, att man får höra bådas version, och det kan ju påverka på det sätt att det skapas en förståelse mellan man och kvinna.

# data[].attributes.body
1400-1600-talet

William Shakespear
-Hamlet

Den största inspirationskällan inom dramatik som någonsin funnits, hur mycket som helst återspeglar Hamlet, man kan nästan hitta liknelser i varenda film och bok, näst intill.
Vilken fantasi och skriva ihop en sådan berättelse. Såklart att man föreställer sig Romeo och Julia i kläder från den tiden och att man kan föreställa sig hur det såg ut då, vilket kanske också är bevis på skrivkunskap. Hur orättvist livet är och hur missförstånd kan påverka oss mer än vad man ens kan tänka sig. Skulle nästan vilja jämföra Hamlet med nutidens populäraste serie, man lever sig lätt in i historien och man känner igen sig i alla karaktärer, och många händelser och känslor, och död. Texten räckte inte till så kollade på en snabb sammanfattning av Hamlet på youtube.

# data[].attributes.attachment_link.title
Video SparkNotes: Shakespeare's Hamlet Summary

# data[].attributes.body
1830-1900-talet

-Charles Dickens
Oliver Twist

En inblick i 1830-talet(?) hur det såg ut och vilka roller olika människor hade. Tack vare sådana här beskrivningar kan moderna författare skriva nya böcker/filmer men som utspelar sig på annan tid. Tycker jag känner igen just det att den lilla gossen får följa med dom andra grabbarna på stan och sedan så stjäl dom och han blir förvånad. Det känns som att det återfinns i flera nyare verk, kanske inte bara om gossar heller, utan mer utvecklat med grupptryck. Det handlar nu inte om någon riddare i skinande rustning utan kanske mer att vanliga människor kan göra realistiska goda gärningar, men att det kanske kan mätas med att dräpa en drake.

# data[].attributes.body
1700-1800-talet

Några ord till min k. dotter ifall jag hade någon

Här sker en förändring, från berättelse till rim.
Det är en del kloka tips till en ofödd kvinna. Som t.ex att "för mycket misstro föder agg" det stämmer än idag och händer rätt ofta. Håller dock inte riktigt med om "äran att vara kvinna" och sedan: "sanna kall att vara värdig mor och maka." Nu som kvinna har vi ju lite fler karriärs val än att bara vara mor och maka, som mannen alltid kunnat vara, både far och krigare. Men det kanske var ett bra tips då att rätta in sig i ledet för att överleva, men hur sker då revolution?

# data[].attributes.body
400-1400-talet
Greve Ugolin
-Den gudomliga komedin

Komedi var det då inte, skräcken passar bättre. Bortsett från den makabra historien så känner man igen "Lucifer" som kommer och går i filmer. Och den "nionde kretsen" innan man når botten på helvetet finns ju fortfarande kvar i olika berättelser. Intressant hur människan som bevittnar något så brutalt agerar, istället för att kolla bort och gå sin väg så frågar han varför han käkar på en annans huvud.
I dennes berättelse talar dom om att lita på en person som sedan sviker, det återfinns ju i alla tider och överallt, det är ju mänskligt. Dels att vara den som litar på men även den som sviker.
Sen att det inte bara var personen i fråga som hade begått något brott (tyckte att det inte riktigt framgick vad han hade gjort?) vart straffad utan även hans oskyldiga barn som fick svälta, men det är ju det värdefullaste man kan ha, och att ta bort det på det mest brutala av sätt, är väl det värsta straffet man kan få. Har inte nyligen läst något liknande men vill man läsa sådant så finns det säkert.
Syftet med råheten är ju att få fram sin poäng, med en smäll kanske. Som action filmer idag som faktiskt använder smällar, vilket en bred publik tycker om.

# data[].attributes.body
1800-1850 talet

Mary Shelley
-Frankenstein

Första kvinnan(?) som skriver en berättelse, men för att hon är orolig för forskarnas framfart och att dom borde tänka efter innan hela världen får lida. Så kan tänka mig att historien kan tas som en varning? Finns många olika varianter på Frankenstein, men jag visste inte att det började med en kvinna som var orolig över forskningen. Trodde det bara var ogrundlig fantasi. Det kanske var flera just under den tiden som var oroliga över framfarten, men tror att det alltid kommer finnas nån som är bakåtsträvande och inte vill veta av framtiden. Och det är ju både positivt och negativt, klart vi behöver vara riktigt smarta och fundera över beslut som påverkar vår framtid, men vi kan ju inte fly från sådana beslut utan att tänka på fördelarna heller.

# data[].attributes.body
3000 år f.Kr. - 1300 år e.Kr.

Hela världen kretsade kring Rom, Italien. Dom var först med skrift och kunde skriva ner alla dåvarande gudar och om deras rike. Dramatik och Lyrik var typiskt då.

Homeros- Iliaden och Andromakhe

Folk var avundsjuka på den rika handelsstaden Troja, så det utbröt många krig där som resulterade i många historier. Mannen i huset var tvungen att gå ut i krig för att inte bli utskämd, han ville hellre dö än att vara feg.
Kvinnan med barnet skulle hem och göra kvinnogöra medans mannen skulle kriga, och sonen hade redan sitt liv skrivet, han skulle vara modigare och bättre än far, ingen press där.
Skillnaden på män och kvinnor är fortfarande stor, kanske började med att kvinnor rent fysiskt inte bygger muskler lika snabbt, men vi har iaf en utvecklad hjärna när vi fyller 20-ish, för männen kan det ta tills de fyller 35, vilket öde. Kriget är inte typiskt för Rom, eller den tiden, avundsjukan som leder "ledarna" ner i fördärv existerar hela tiden, non stop. Poängen med berättelsen var nog att få fram känslor, sorg och stolthet kanske. Man märker dramatiken i berättelsen.