# data[].attributes.headline
Чи вмієш ти пробачати?

# data[].attributes.subject
Чи вмієш ти пробачати?

# data[].attributes.body
Ми всі часто ображаємося один на одного.
Розкажи мені свою історію?
Чи вмієш ти пробачити?

Яким чином ми часто пробачаємо?

1. Прощаємо – та не все. Дуже часто можна почути: «Все можу пробачити, але того вчинку – ніколи; цього я не пробачу;

2. Пробачаємо не всім. Тобто – пробачаю всім, тільки не їй, не йому.

3. Прощаємо – не назавжди: Це звучить так: «Поки що, прощаю…, але якщо…або – це останній раз». Відкладаємо прощення на інший час… або пробачаємо з певною умовою… застереженням. Слово Боже говорить: «Нехай сонце не заходить у гніві вашому» (Еф. 4:26).

Інколи нам дуже важко простити.
Тисячі людей на нашій планеті або живуть звинувачуючи себе, що не попросили колись пробачення,
або не можуть забути минулі образи.
Ці всі люди дуже нещасні.

# data[].attributes.headline
У ЧОМУ ВАЖЛИВІСТЬ ПРОЩЕННЯ?

# data[].attributes.subject
У ЧОМУ ВАЖЛИВІСТЬ ПРОЩЕННЯ?

# data[].attributes.body
Коли ми молимося молитвою, яку нас навчив Ісус "Отче Наш", ми промовляємо такі слова: "Прости нам провини наші, як і ми прощаємо винуватцям нашим!"

На жаль, ми ніколи не приймемо Божественне прощення, якщо не навчимося прощати ближньому.

Ви маєте щось проти іншого? Хтось образив вас і це не дозволяє вам бути щасливим? Знайдіть його, адже – ваш брат, і обійміть. Пробачте йому, як Ісус, Який пробачив тобі.
Які слова Ви би підібрали, щоби сказати свому братові, що ви його простили?

Прощати іноді навіть тяжче, ніж просити прощення.
Господь каже нам: «Нехай сонце не заходить у гніві вашому» (Еф. 4:26).

У ЧОМУ ВАЖЛИВІСТЬ ПРОЩЕННЯ?

# data[].attributes.headline
Сила прощення має ці

# data[].attributes.body
Сила прощення має цілющі властивості. Коли Нельсон Мандела пробачив тим, хто двадцять сім років тримав його у в'язниці, його ставлення змінило цілий народ і позитивно вплинуло на весь світ.

А чи знаєш, хто такий був Нельсон Мандела? Ци можеш прочитати про нього у Вікіпедії.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Не́льсон Манде́ла ( Нельсон Роліглагла Мандела; афр. Nelson Rolihlahla Mandela; , Мвезо, Південно-Африканський Союз - 5 грудня 2013, Йоганнесбург, Південно-Африканська Республіка) - південноафриканський правозахисник, політик та юрист, президент Південно-Африканської республіки з 1994 по 1999 рік. Національний герой країни .

Нельсон Мандела був першим президентом Південно-Африканської республіки, обраним на повністю демократичних, не сфальсифікованих виборах. До свого президентства був видатним борцем з апартеїдом і лідером Африканського Національного Конгресу (АНК). Був засуджений і ув'язнений за участь у підпільній збройній боротьбі. Збройний опір був останнім дієвим на той час засобом; пізніше Мандела був стійким прибічником мирного шляху. Протягом цього 27-річного ув'язнення, більшість якого проведено в камері на острові Роббен, Мандела став найвідомішою фігурою у боротьбі з південноафриканським апартеїдом. Попри те, що режим апартеїду і прихильна до нього нація вважали Манделу та АНК комуністами і терористами, збройна боротьба була лише невіддільною складовою загальної боротьби з апартеїдом. Зміни в політиці в бік примирення, які Мандела провадив аж до свого звільнення у 1990 році, полегшили мирний перехід до повної демократії у ПАР.

Про своє життя написав автобіографічну книгу "Довгий шлях до свободи" (у 2014 році вийшла українською у "Нашому Форматі")

Нельсон Мандела народився у сім'ї Тембу в маленькому селі Мвезо району Умтата - столиці Транскейських територій провінції Кейп Південно-Африканської Республіки. Батько Мандели, Ґадла Генрі Мпаканьїсва, був учасником королівської ради народу Тембу, до чого його готували з дитинства; Мандела теж мав стати королівським радником. Батько Нельсона був помічником у справі здобуття трону Джонґінтабою Даліндіебо, який потім всиновив Манделу після смерті Ґадли. Загалом батько Мандели мав чотирьох дружин і тринадцятьох дітей (чотирьох хлопчиків і дев'ятьох дівчаток). Мандела був сином третьої дружини Ґадли ('третьою' за рангом), Носекені Фенні, в чиєму умці (маєтку) Нельсон провів більшу частину свого дитинства. Його ім'я Роліглагла (Rolihlahla) означає "Той, хто сам собі приносить неприємності".

У семирічному віці Роліхлахла Мандела став першим членом сім'ї, який мав іти до школи. Там учитель-методист дав йому ще одне ім'я, "Нельсон", на честь британського адмірала Гораціо Нельсона. Батько помер від туберкульозу, коли Роліглаглі було дев'ять, і регент, Джонґінтаба, став його покровителем. Мандела відвідував місіонерську школу поряд з палацом регента. Дотримуючись звичаю Тембу, він пройшов обряд посвячення у шістнадцятирічному віці і вступив до інституту Кларкберрі, вивчаючи західну культуру. Перший етап навчання він завершив за два роки замість звичайних трьох.

У дев'ятнадцятирічному віці, у 1937 році, Мандела переїхав до Гілдтауна вчитися у місцевій загальноосвітній школі, яку відвідувало більшість членів королівської родини Тембу, і зацікавився боксом та бігом. Потім він вступив до університету Форт Хейр, де отримав ступінь бакалавра мистецтв. Там Мандела зустрів Олівера Тамбо, і вони стали друзями і колегами на все життя.

Наприкінці першого року навчання Мандела взяв участь у бойкотуванні студентською радою політики університету, і його попросили піти з Форт Хейра. Невдовзі Джонґінтаба оголосив Манделі і Джастісові (власний син регента і спадкоємець трону), що організував для них шлюби. Обидва були з цього незадоволені і, щоб не одружуватися, втекли із розкішного регентського палацу до єдиного можливого місця: Йоганнесбурга. Після свого прибуття туди Мандела влаштувався на роботу охоронця копальні. Та це швидко припинилося, коли роботодавець дізнався, що Мандела був саме тим прийомним сином регента, що втік з дому. Потім він зміг знайти роботу клерка в юридичній фірмі, дякуючи зв'язкам його друга, адвоката Волтера Сісулу. Працюючи, Мандела завершив здобуття ступеня в Університеті Південної Африки (UNISA) дистанційно, після чого почав вивчати право в Вітватерсрандському університеті де він був єдиним чорним, африканським студентом, через що його зневажали. В університеті він здружився з ліберальними та комуністичними європейцями, єврейськими та індійськими студентами, серед них особливо з Джо Слово і Рут Фирст.

Вступив в політичну боротьбу за права чорношкірих, ще навчаючись у коледжі. У 1944, ледве отримавши спеціальність правознавця, брав участь у створенні молодіжної ліги Африканського національного конгресу (АНК). Пізніше, через загострення боротьби, розробив так званий "план М", згідно з яким осередки АНК йшли в підпілля. Був одним з організаторів і керівником збройного крила АНК - "Умконто ве сиво".

З 1948 - національний секретар Молодіжної ліги АНК.

З 1949 - член Національної виконкому АНК.

З 1950 - національний президент Молодіжної ліги АНК.

У 1952 Мандела спільно зі своїм другом Олівером Тамбо відкрив першу юридичну фірму, керовану чорношкірими.

З 1952 року - віце-президент АНК.

У 1956 заарештований, а з 1960 перебував у підпіллі.

У 1961 очолив збройне крило АНК - "Умконто ве сиво", почавши політику саботажу проти уряду. Рік потому Мандела виїхав до Алжир, де в той час створювалися військові табори для підготовки бійців антиколоніальних рухів з різних країн Африки. Після повернення в ПАР був затриманий за нелегальний виїзд з країни і за підбурювання до протесту.

За організацію актів саботажу і збройного опору владі в 1964 Мандела був арештований і засуджений до довічного ув'язнення у в'язниці на острові-в'язниці Роббен. На суді він заявив, що його судять за прагнення побудувати в Південній Африці демократичне суспільство, де всі раси та народи жили б у мирі та гармонії. Перебуваючи в ув'язненні в окремій камері в'язниці на острові Роббіна поблизу мису Доброї Надії, Мандела здобув світову популярність. На острові він, як і інші ув'язнені примусово працював на вапняковому кар'єрі. Всі ув'язнені були розділені за кольором шкіри, при цьому чорношкірі отримували найменші порції їжі. Політв'язні трималися окремо від звичайних злочинців і користувалися меншим числом привілеїв. За спогадами Мандели, як ув'язнений D-групи він мав право на один візит і один лист протягом шести місяців. Листи часто затримувалися або їх не можна було прочитати через дії тюремних цензорів.

Перебуваючи в ув'язненні, Мандела за кореспонденцією навчався в Лондонському університеті за програмою дистанційного навчання і згодом отримав ступінь бакалавра юридичних наук. У 1981 році його було висунуто на посаду почесного ректора університету, проте він програв принцесі Анні.

У березні 1982 року Мандела разом з іншими лідерами АНК (Уолтером Сісулу, Ендрю Млангені) був переведений до в'язниці Полсмур. Імовірно, основною причиною цього стало бажання влади захистити нове покоління чорношкірих активістів, які відбували покарання на острові Роббен, від впливу старих лідерів. Проте, за словами голови Національної партії Кобі Котсі (Kobie Coetsee), метою цього кроку було налагодження контактів між засудженими та південноафриканським урядом.

У лютому 1985 року Президент ПАР Пітер Бота запропонував Манделі звільнення в обмін на "беззастережну відмову від насильства як політичної зброї". Мандела відхилив ініціативу президента, заявивши через свою доньку: "Яку ще свободу мені пропонують, коли народна організація залишається забороненою? Тільки вільні люди можуть вступити в переговори. В'язень не може укладати договори".

В 1988 році Мандела був переведений до в'язниці Віктор-Верстер, де залишався аж до свого звільнення. У цей період було знято багато обмежень, в результаті друзі Мандели, в тому числі Гаррі Шварц, що захищав інтереси Мандели і його прихильників в ході рівонійского судового процесу, отримали право зустрічі з ним. Під час ув'язнення Мандели місцеві та міжнародні ЗМІ чинили істотний тиск на південноафриканську владу, використовуючи у своїх публікаціях гасло "Free Nelson Mandela!".

У лютому 1990 року, після підписання останнім білим президентом ПАР Фредеріком де Клерком наказу про легалізацію АНК та інших рухів проти режиму апартеїду, Мандела виходить на волю. 11 лютого 1990 року відбулася трансляція цієї події на весь світ у прямому ефірі.. У день свого звільнення Мандела виступив з промовою перед нацією. Він заявив про зацікавленість у мирному врегулюванні розбіжностей з білим населенням країни, проте дав зрозуміти, що збройна боротьба АНК не підійшла до кінця, коли заявив: "Наше звернення до збройної боротьби в 1960 році, коли було створено військове крило АНК (Умконто ве сізве), було чисто захисним кроком проти насильства з боку режиму апартеїду. Фактори, які зробили необхідним збройну боротьбу, до сих пір існують. У нас немає вибору, окрім того, як продовжити розпочате. Ми сподіваємося, що незабаром буде створено клімат, сприятливий для врегулювання проблем в рамках переговорів, щоб більше не було потреби у збройній боротьбі". Крім того, Мандела заявив, що його головною метою залишається досягнення миру для чорношкірої більшості країни і надання йому права голосу як на загальнонаціональних, так і на місцевих виборах. Став президентом Африканського Національного Конгресу (АНК) у 1991 р.

У квітні 1994 року в Південно-Африканській Республіці відбулися перші демократичні парламентські вибори, де 62 % голосів здобув АНК. 10 травня 1994 Мандела, який очолював АНК, офіційно вступив на посаду Президента ПАР. Він став першим чорношкірим громадянином країни на цій посаді. Лідер Національної партії де Клерк був призначений першим заступником Президента, а Табо Мбекі - другим заступником в уряді національної єдності. Перебуваючи на посаді Президента ПАР з травня 1994 року по червень 1999 року, Мандела домігся міжнародного визнання за свій внесок у досягнення національного та міжнародного примирення. У 1995 році був обраний президентом міжнародної освітньої організації "Коледжі Об'єднаного Світу", основним покликанням якої є навчання і виховання молодих ентузіастів міжнародного руху за об'єднання Світу. У 1996 році під його керівництвом була розроблена і прийнята нова конституція Південно-Африканської республіки.

За роки свого перебування на посаді президента Мандела здійснив ряд важливих соціально-економічних реформ, що мали на меті подолання соціальної та економічної нерівності в Південній Африці. Серед ключових заходів періоду його президентства можна виділити:

Запуск так званої "Програми реконструкції та розвитку", що переслідувала мету фінансування галузі соціально-побутового обслуговування (такі як ЖКГ та охорона здоров'я);

Збільшення на 13 % виплат державної допомоги в 1996/1997 році, ще на 13 % в 1997/1998 році, та ще на 7 % у 1998/1999 році;

Введення рівності при виплаті допомоги (в тому числі, допомоги по інвалідності, батьківський капітал і пенсії) незалежно від расової приналежності;

Запровадження грошової допомоги на утримання дітей чорношкірих жителів у сільській місцевості;

Прийняття в 1996 році Закону про земельну реформу, який захищав права орендарів землі, що проживали і займалися сільським господарством на фермах. За цим законом, орендарі не могли бути позбавлені земельної власності без рішення суду і після досягнення ними 65 років;

Прийняття в 1995 році Закону про трудові відносини, який регулював питання трудових відносин на підприємствах, в тому числі шляхи вирішення трудових спорів;

Прийняття в 1997 році Закону про базові умови працевлаштування, спрямованого на захист прав працівників;

Прийняття в 1998 році Закону про рівність при працевлаштуванні, що скасував дискримінацію за расовою ознакою при влаштуванні на роботу;

Підключення більше 3 мільйонів мешканців до телефонної мережі;

Реконструкція та будівництво 500 лікарень;

Підключення більше 2 мільйонів мешканців до електричної мережі;

Будівництво понад 750 000 будинків, в яких заселилися 3 мільйони чоловік;

Забезпечення доступу до води 3 мільйонам чоловік;

Запровадження обов'язкової освіти для африканських дітей віком 6-14 років;

Надання безкоштовного харчування для 3,5-5 мільйонів школярів;

Після того, як в 1999 Мандела залишив пост президента ПАР, він став активно закликати до повнішого висвітлення проблем ВІЛ і СНІД . За оцінками експертів, в ПАР зараз близько п'яти мільйонів носіїв ВІЛ та хворих на СНІД - більше, ніж в будь-якій іншій країні. Коли Макгахо, старший син Нельсона Мандели, помер від СНІДу, Мандела закликав боротися з поширенням цього смертельного захворювання.

У 1999 Мандела також залишив пост президента міжнародної освітньої організації Коледжі Об'єднаного Світу і став почесним її президентом, яким і залишався до самої смерті у 2013.

Нельсон Мандела був тричі одружений, мав шестеро дітей і більше 20 онуків.

Старша донька - Маказіве, померла у віці дев'яти місяців в 1948 році. Тембекіле, молодший син Мандели, загинув в автокатастрофі. Коли це сталося, влада не дозволила Манделі навіть відвідати його похорон. Старший син - Макгахо Мандела помер від СНІДу в 2005 році у віці 54 років.

На 2012 рік у Мандели залишилися три доньки: одна від першої дружини Евелін, якої не стало 2004 року, і двоє доньок від другої дружини Вінні.

Втретє Нельсон Мандела одружився у 1998 році із вдовою першого президента Мозамбіку Грасою Машел. Таким чином, Граса Машел - єдина жінка у світі, яка була першою леді двох країн.

Правнучка Мандели Зенані загинула в автокатастрофі, що сталась після концерту, присвяченого відкриттю чемпіонату світу з футболу в ПАР 2010 року.

Нельсон Мандела удостоєний більше 20 нагород:

Орден князя Ярослава Мудрого 1 ступеня (Україна, 1998),

Орден Мапунгубве в платині (1 ступінь; ПАР, 2002),

Орден Дружби (Росія, 1995),

Орден Плайя Хірон (Куба, 1984),

Зірка Дружби народів (НДР, 1984),

Орден Заслуг (Велика Британія, 1995),

Кавалер Великого хреста ордена Національного Малі (Малі, 1996),

Орден Нілу (Єгипет, 1997),

Золота медаль Конгресу (1997),

Компаньйон ордена Канади (+1998),

Кавалер Великого хреста ордена Святого Олафа (Норвегія, 1998),

Почесний Компаньйон ордена Австралії (1999),

Кавалер Великого хреста ордена Золотого Лева Оранського будинку (Нідерланди, 1999),

Президентська медаль свободи (США, 2002),

Бальї-кавалер Великого хреста ордена Святого Іоанна Єрусалимського (Велика Британія),

Кавалер ордена Слона (Данія),

Орден "Стара Планіна" (Болгарія),

Орден Ацтекського орла (Мексика, 2010),

Міжнародна Ленінська премія миру (1990).

Лауреат Нобелівської премії миру 1993 р. (разом з Ф. де Клерком).

На честь Мандели названі міський округ Бухта Нельсона Мандели (в якому так само розташований стадіон Нельсон Мандела Бей) і Національний стадіон Уганди. У Кейптауні на честь Мандели названа вулиця. У центрі Лондона встановлено пам'ятник Нельсону Манделі.

Отримавши понад сотню нагород за чотири десятиліття, Мандела завжди був поважним державним діячем, який висловлював свою думку на найголовніші теми. У ПАР він також відомий під іменем Мадіба, почесним титулом, що надається старійшинам роду Мандели. Цей титул зараз вже є майже синонімом до імені "Нельсон Мандела". Багато південноафриканців також шанобливо називають його "мкхулу" (дідусь).
Почесний член понад 50 міжнародних університетів.

Оригінальні назви творів Нельсона Мандели:

У 2009 р. знятий кінофільм "Нескорений" - біографічна драма, заснована на житті Нельсона Мандели.

У 2013 р. знятий кінофільм "Mandela: Long Walk to Freedom" (Велика Британія, ПАР).

1. BBC: Nelson Mandela, South Africa's first black president, dies aged 95

2. New York Times: Nelson Mandela, South African Icon of Peaceful Resistance, Is Dead

3. Seal, Graham. Encyclopedia of Folk Heroes. ABC-CLIO, 2001. 347 pages eBook ISBN 978-1576072165 (англ.)

4. Вищий Суд Преторії: Заява Нельсона Мандели з лави підсудних на процесі в суді Архівовано 17 жовтень 1997 у Wayback Machine., 20 квітня 1964 року

5. Political prisoner recalls time on Robben Island. The Michigan Daily. 2002-10-17. Архів оригіналу за 2012-02-03.

6. ↑ Kathrada, Ahmed; Mandela, Nelson (2004). Memoirs. Zebra. с. 246. ISBN 1868729184.

7. ↑ The Big Read: Nelson Mandela: a living legend. Daily Observer. 2008-07-25. Архів оригіналу за 2012-02-03.

8. Malam, John (2002). The Release of Nelson Mandela: 11 February 1990. Cherrytree Books. ISBN 1842341030.

9. ↑ Democracy and governance review: Mandela's legacy 1994-1999 by Yvonne G. Muthien, Meshack M. Khosa, and Bernard Magubane

10. ↑ The making and unmaking of democracy: lessons from history and world politics by Theodore K. Rabb and Ezra N. Suleiman

11. http://wiredspace.wits.ac.za/bitstream/handle/10539/1623/01Chapter1.pdf?sequence=4

И. И. Филатова. Нельсон Ролихлахла Мандела // А. Б. Давидсон (общ. ред.). История Африки в биографиях. - Москва: РГГУ, 2012. - С. 192-207.(рос.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Нельсон Мандела - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Не́льсон Манде́ла ( Нельсон Роліглагла Мандела; афр. Nelson Rolihlahla Mandela; , Мвезо, Південно-Африканський Союз - 5 грудня 2013, Йоганнесбург, Південно-Африканська Республіка) - південноафриканський правозахисник, політик та юрист, президент Південно-Африканської республіки з 1994 по 1999 рік. Національний герой країни . Нельсон Мандела був першим президентом Південно-Африканської республіки, обраним на повністю демократичних, не сфальсифікованих виборах.

# data[].attributes.headline
Історія про Йосипа та його братів.

# data[].attributes.subject
Історія про Йосипа та його братів.

# data[].attributes.body
Давайте подивимося разом дивовижну історію зі Святого Письма про велику силу ПРОЩЕННЯ.
Це історія про Йосипа та його братів.
Бог дарує нам сім’ю. У когось вона дуже велика,у когось менша. Ми з вами вже чули про сім’ю Якова, сина Ісака та внука Авраама. У Якова була велика сім’я. Яків дуже любим молодшого сина Йосипа. Він купив йому барвистий одяг. Брати, побачивши,що батько його любить більше,ніж їх,стали ненавидіти його.
До чого може привести заздрість ти можеш побачити черех історія про Йосипа.

# data[].attributes.attachment_link.title
THE STORY OF JOSEPH PART 2 BIBLE STORY | Kids on the Move

# data[].attributes.headline
Йосип у в'язниці. Сон фараона.

# data[].attributes.subject
Йосип у в'язниці. Сон фараона.

# data[].attributes.body
Йосипа купці продали в Єгипет, де він став помічником єгипетського фараона.

# data[].attributes.attachment_link.title
THE STORY OF JOSEPH PART 3 BIBLE STORY | Kids on the Move

# data[].attributes.headline
Вміння прощати!

# data[].attributes.subject
Вміння прощати!

# data[].attributes.body
Давайте подивимося разом продовження історії. Що ж сталося з Йосипом після того, як він потрапив у в'язницю?

# data[].attributes.attachment_link.title
THE STORY OF JOSEPH PART 4 BIBLE STORY | Kids on the Move

# data[].attributes.headline
Скільки разів прощати? 

# data[].attributes.subject
Скільки разів прощати? 

# data[].attributes.body
Під час однієї бесіди Ісуса Христа апостол Петро підійшов до Нього і запитав:
«Господи, скільки разів прощати брату моєму, який згрішить проти мене? Чи до семи разів?» Ісус Христос відповів йому: «Не кажу тобі — до семи, але до сімдесяти разівпо сім» (Тобто дуже багато разів прощати.)

# data[].attributes.headline
Отже, будьте, як Йос

# data[].attributes.body
Отже, будьте, як Йосип, не чекайте коли ваші кривдники попросять прощення, будьте милосердними і прощайте. Таким чином ви позбудетеся зла, яке роз’їдає душі людей. Згадайте муки Ісуса Христа на хресті. Уявіть, в яких тілесних болях Він промовляв слова до Небесного Отця: “Прости їм, Господи, бо не відають, що творять!”

Подумайте, що було б зі світом, якби ніхто не вчив і не закликав людей прощати і вони не вміли прощати, і не хотіли б прощати?

# data[].attributes.headline
ЩО РОБИТИ, КОЛИ ВИ НЕ МОЖЕТЕ ПРОСТИТИ

# data[].attributes.subject
ЩО РОБИТИ, КОЛИ ВИ НЕ МОЖЕТЕ ПРОСТИТИ

# data[].attributes.body
Як ви думаєте, чому так важко прощати?
Можливо, ти хочеш, щоби твій кривдник теж постраждав, через те, що вона вчинила?
І якщо це не можливо, ми починаємо “грати в мовчанку”.

Деякі люди пишаються тим, як довго вони можуть продовжувати мовчання. Дехто може мовчати протягом тижнів.

Прощення не приходить само по собі, чи не так?

# data[].attributes.headline
“око за око, зуб за зуб”

# data[].attributes.subject
“око за око, зуб за зуб”

# data[].attributes.body
Майже всі знають вислів “око за око, зуб за зуб”. Проте варто мати на увазі, що цей вислів відсутній у Десяти Божих Заповідях. Натомість у Святому Письмі  є настанови із забороною помсти.
Бог засуджує не тільки дії, але й думки про помсту!!!

"Не платіть нікому злом за зло, дбайте про добре перед усіма людьми!"

# data[].attributes.headline
Слабкі не вміють прощати

# data[].attributes.subject
Слабкі не вміють прощати

# data[].attributes.body
Ганді говорив: «Вміння прощати – ознака сильних. Слабкі не вміють прощати». Слово Боже сьогодні нагадує нам чесноту прощення: «Бо якщо ви прощатимете людям провини їхні, то простить і вам Отець ваш Небесний. А коли не будете прощати людям провин їхніх, то і Отець ваш не простить вам провин ваших» (Мф. 6:14,15).

Прощення потрібне для того, щоб жити щасливо.

Дозвольте бажанню щастя всередині вас стати сильнішим за будь-яку образу.