# data[].attributes.headline
אסון הכרמל.      סיוון

# data[].attributes.subject
אסון הכרמל.      סיוון

# data[].attributes.body
חשוב לשמור על היערות כי בלי עצים וכאלה לא נוכל להתקיים כי זה מקור החמצן שלנו והמוןן חיות נהרגות
http://www.ynet.co.il/tags/אסון_הכרמל

# data[].attributes.headline
זיהום הסביבה- אילין 

# data[].attributes.subject
זיהום הסביבה- אילין 

# data[].attributes.body
לדעתי אנחנו צרכים יותר לשמור על סביבה מפני אנחנו פוגעים בטבע ומי שחיה בטבע וגם אנחנו יכולים לפגוע בנו ובחיות שחיות בטבע ואנחנו עושים להם נזק

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
שני שליש מהישראלים חושבים שהמדינה צריכה להיות אחראית על ניקוי הנחלים בארץ, ולא המטיילים עצמם, כך עולה מסקר בנושא, אז איך אתם מתפלאים שכל כך מלוכלך אצלנו? עוד נמצא, שרק חצי מאיתנו מבקרים בנחלים. למה? אתם כבר יודעים את הסיבה

צילום: מ.א גליל עליון, עריכה: יאיר דניאל

(בווידאו: 50 טון אשפה פונו מנחלי הגליל העליון בפסח 2018)

מי אחראי על ניקוי ושמירת הנחלים בארץ לדעת הישראלים? לא הם. כך לפחות עולה מסקר מיוחד שנערך החודש ביוזמת החברה להגנת הטבע.

עקבו אחרי האינסטגרם שלנו wallatravel
ויש לנו גם טיקטוק!

על פי הסקר, שנעשה על ידי חברת גיאוקרטוגרפיה וכלל מדגם מייצג של 509 אנשים, כ שני שליש (60%) מהציבור סבורים כי המדינה, באמצעות רשות הטבע והגנים/המשרד להגנת הסביבה, צריכים להיות אחראים על הנחלים בארץ. 36% נוספים סבורים שהרשות המקומית שהנחל עובר בשטחה צריכה להיות אחראית לניקיון שלו, ו-5% אחרים חושבים שהאזרחים שגרים ליד הנחל צריכים לנקות אותו.

עוד נמצא בסקר, ש-77% מאיתנו סבורים כי לא נעשה מספיק בישראל למען שיקום נחלים. 96% ענו כי אם היה בישראל נחל נקי, מטופח ומסודר, באזור העיר שלהם - הם היו מבקרים בו.

עוד בוואלה! NEWS

חצי מאיתנו לא מבקרים בכלל בנחלים

ממצאים אחרים די מדהימים בסקר, מראים ש רוב הישראלים לא מבקרים בנחלי ארצנו. 56.4% מהציבור לא מבקר בנחלים בכלל, או מבקר בהם בתדירות מאוד נמוכה.

הסיבות העיקריות לכך הן צפיפות, רעש והמולה, זבל ולכלוך באזור הנחל, חוסר נגישות וחוסר ידע לגבי הנחלים ומיקומם. רוב הישראלים (42%) לא מבקרים בנחלים כי הם רחוקים מביתם ואילו ל-40% מאיתנו מפריעים רעש וזבל שרואים בשטח, ובצדק.

ומה עושים כשכבר באים לנחל?

עוד נמצא בסקר, שמחצית מהישראלים חושבים שנחלים הם מקום נעים לביקור, אם כי באופן מהוסס, ואם הנחלים בישראל היו יותר נגישים, נקיים, לא מזוהמים והיה יותר מידע עליהם - יותר אנשים היו מבקרים בהם.

ומהי מטרת הביקור העיקרית שלנו בנחלים? אז מרבית המבקרים נהנים ממקור המים של הנחל (הם מעידים כי הם הולכים בתוך הנחל ורוחצים בו), כאשר מי שמבקר בהם בתדירות גבוהה, ובעיקר צעירים, יותר נוטים לרחוץ בו. אחרים (19%) אוהבים לצאת לפיקניק בנחל ולעשות קמפינג לצידו (7%).

"במיוחד בקורונה, הציבור מבין עד כמה הנחלים חיוניים לבריאותנו"

לדברי דנה טבצ'ניק, מנהלת היחידה לשיקום נחלים בחברה להגנת הטבע: "היום, במיוחד לאור מגיפת הקורונה, הציבור מבין עד כמה מרחבים פתוחים ונחלים חשובים לו ומשמשים כאזורי פנאי ונופש חיוניים לקיומנו ובריאותנו. הגיע הזמן שהנחלים בישראל יהיו בריאים ונקיים. אין כמעט אזור בארץ, שאין בו נחל".

לדבריה, הנחלים הם מוביל מים טבעי, המשמשים בית למגוון עשיר של חיות בר וצמחים ולהם חשיבות עצומה, בעיקר באזור יובשני, כמו בישראל. "החברה להגנת הטבע פועלת כבר שנים רבות, לקידום שימור ושיקום הנחלים בישראל וקוראת לציבור לדרוש מנבחרי הציבור הארציים והמקומיים, לשמור על הנחלים, לנקות אותם מזיהומים, לאפשר להם לקבל את מקורות המים הטבעיים שלהם ולהרחיב את שטחי ההצפה שלהם", היא אומרת. "בתמורה, נקבל נחל בריא, חזק, עם מגוון עשיר של מינים, המגן עלינו מהצפות ומאפשר לנו מרחב נוסף לנופש ופנאי בטבע".

בחודש הבא (14-13 בנובמבר) יתקיים אירוע "קרנבל בנחל" - טיולים קצרים בנחלים, במטרה להכיר לציבור נחלים קצת פחות מוכרים ולחשוף נחלים מוכרים, מזוויות אחרות ויותר מיוחדות. בין הנחלים שבהם יתקיימו טיולים ניתן למנות את נחל המערה; נחל צבעון; נחל תנינים מזרחי; הירקון המתעורר; נחל פרת; נחל לטם ועוד. הטיולים יודרכו על ידי אנשי שמירת הטבע, הצפרים ואנשי החינוך והקהילה, של החברה להגנת הטבע, במחיר סמלי ומיוחד, לכבוד הקרנבל.

# data[].attributes.attachment_link.title
הישראלים מצאו מי צריך לאסוף את הזבל בטבע. ספוילר: זה לא הם - וואלה! תיירות

# data[].attributes.attachment_link.description
שני שליש מהישראלים חושבים שהמדינה צריכה להיות אחראית על ניקוי הנחלים בארץ, ולא המטיילים עצמם, כך עולה מסקר בנושא, אז איך אתם מתפלאים שכל כך מלוכלך אצלנו? עוד נמצא, שרק חצי מאיתנו מבקרים בנחלים. למה?

# data[].attributes.body
https://greenwin.kkl.org.il/features/environment/evironmental-problems/

# data[].attributes.headline
זיהום הסביבה- אור

# data[].attributes.subject
זיהום הסביבה- אור

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
מכון דוידסון לחינוך מדעי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
דו"ח מדעי חדש מגלה: מיליוני אנשים מתים מדי שנה בעולם ממחלות הקשורות לפליטת מזהמים לסביבה, במיוחד במדינות המתפתחות, עם נזק כבד לכלכלה. והפתרון? הוא פשוט יחסית - רק צריך משאבים

זיהום הסביבה נתפס פעמים רבות כבעיה חשובה אך לא דחופה. ועם זאת, במדינות רבות הוא הסיבה הישירה למוות ולמחלות קשות, ולכן גם יוצר עול כלכלי כבד. אולם אין זו גזירת גורל - יש דרכים רבות לשנות את פני הדברים, ואף להרוויח כלכלית מכך.

הוועדה לזיהום ובריאות של כתב העת הרפואי Lancet פרסמה לאחרונה דו"ח מקיף על השפעת הזיהום הסביבתי על התחלואה והמוות בעולם, ודנה בדרכים למיגור התופעה. מחברי הדו"ח מעריכים שבשנת 2015 אחד מתוך כל 6.2 מקרי מוות בטרם עת בעולם היה קשור לזיהום סביבתי. הגורם העיקרי מביניהם למוות בטרם עת היה זיהום האוויר, ואליו הצטרפו זיהום המים וחשיפה לזיהום במקום העבודה. נמצא שילדים רגישים יותר לנזקי הזיהום, ושאפילו חשיפה שלהם למזהמים בריכוזים נמוכים מאוד, במיוחד בתקופת הינקות וברחם, עלולה לגרום למוות, מחלות או נכות לכל החיים.

על פי ממצאי הדו"ח, כ-92 אחוז ממקרי המוות הקשורים לזיהום הסביבה מתרחשים במדינות מתפתחות כמו הודו, סין, פקיסטן וקניה. גורמי המוות המרכזיים קשורים למודרניזציה של הכלכלות המקומיות, והם מתגברים ככל שהתיעוש מתרחב. בין הגורמים הבולטים נמצאים שריפת דלקים בתעשייה ובתחנות כוח, בירוא יערות, כריית מחצבים, שימוש בחקלאות ממונעת ובכלי רכב המונעים בדלק ושחרור כימיקלים רעילים לסביבה. לעומת זאת, במקורות זיהום מסורתיים, כמו זיהום מי השתייה בהפרשות, נרשמה ירידה. נכון להיום המדינות המתפתחות אינן מטפלות כמעט בזיהום ובהשלכותיו על הבריאות, הכלכלה והסביבה, והזיהום הסביבתי בהן הולך ומחמיר.

הזיהום יוצר גם עול כלכלי - מחלות הקשורות לזיהום סביבתי פוגעות בכושר הייצור של המשק ואחראיות, לפי הערכות, לירידה של שני אחוזים בשנה התוצר המקומי הגולמי במדינות מתפתחות. במדינות מפותחות ההוצאה על הטיפול במחלות האלה עומדת על 1.7 אחוז מההוצאות השנתיות על בריאות.

הדו"ח מתריע במיוחד מפני הזיהום הנובע מכימיקלים מסונתזים, כמו חומרי הדברה, תרופות ופלסטיק, שאחראי למחלות רבות בעולם אך אינו מטופל כראוי. עשרות אלפי כימיקלים מיוצרים בעולם בייצור המוני ומופצים לסביבה, אך פחות ממחציתם עברו בדיקות בטיחות או רעילות. כימיקלים רבים שנמצאו בעבר בשימוש רחב היקף בחקלאות ובתעשייה התגלו בדיעבד כמפגע סביבתי משמעותי וקטלני - למשל DDT, עופרת ואסבסט.

ללא הערכות נאותות של רמת הרעילות שלהם, איננו יכולים לדעת מה יהיו ההשלכות הבריאותיות של הכימיקלים החדשים שנכנסו לשימוש רחב בעשורים האחרונים, כמו ננו-חומרים או פיתוחים חדשים בתחום התרופות וחומרי ההדברה. אם לא די בכך, הייצור של חומרים כימיים עובר יותר ויותר למדינות מתפתחות, שבהן בריאות הציבור ואיכות הסביבה אינן נמצאות בעדיפות גבוהה מלכתחילה, מה שמסכן עוד יותר את עתיד תושביהן.

חשוב גם להבין שהבעיות של מדינות רחוקות נוגעות גם לנו, שכן מזהמים נודדים ממקום למקום במים ובאוויר. רעלנים שמשתחררים בסין, שאין בה בקרת זיהום, יכולים לדוגמה לחצות בקלות את האוקיינוס השקט ו להגיע ללוס אנג'לס, שבה דווקא מקפידים על נהלי בקרת זיהום מתקדמים.

לא גזירה משמיים

החדשות הטובות הן שאפשר למנוע חלק ניכר מהזיהום, וזה עשוי להשתלם כלכלית. במדינות שבהן נקבעו חוקים ונהלים לשמירה על ניקיון האוויר והמים, בריאות האנשים ותוחלת החיים שלהם עלתה במקביל לעלייה בתוצר המקומי הגולמי. נמצא גם שכאשר ילדים נחשפים מגיל צעיר לרמות נמוכות ככל האפשר של מזהמים, הכישורים השכליים שלהם משתפרים והם גדלים למבוגרים יצרניים יותר.

כדי לבקר זיהום ולמנוע אותו יש להציב מטרות לאומיות של ירידה בפליטת מזהמים, מעבר למקורות אנרגיה מתחדשת, אימוץ של טכנולוגיות לא מזהמות של ייצור והובלה ופיתוח מערכת תחבורה ציבורית יעילה וזולה. המלצות הוועדה העיקריות, לפיכך, הן לקדם את בקרת הזיהום בסדר העדיפויות הלאומי והבינלאומי, לקבוע חוקים ונהלים שימנעו זיהום, להשקיע כסף ומשאבים בתשתיות להפחתת הזיהום ובניטור הזיהום וחקר השפעותיו. ועדת המומחים מדגישה: זיהום הוא מאבק שאפשר לנצח בו.

לסיום, נצטרף להמלצתו של אחד מראשי הוועדה, ריצ'רד פולר בריאיון שנתן ל-CNN: בקרו באתר www.pollution.org והכירו באמצעותו את מידת הזיהום בסביבת מגוריכם. תוכלו גם לעדכן על המציאות בשטח אם הפרטים באתר אינם מדויקים.

# data[].attributes.attachment_link.title
המחיר הקטלני של זיהום הסביבה

# data[].attributes.attachment_link.description
זיהום הסביבה נתפס פעמים רבות כבעיה חשובה אך לא דחופה. ועם זאת, במדינות רבות הוא הסיבה הישירה למוות ולמחלות קשות, ולכן גם יוצר עול כלכלי כבד. אולם אין זו גזירת גורל - יש דרכים רבות לשנות את פני הדברים, ואף להרוויח כלכלית מכך.

# data[].attributes.headline
זיהום הים והחופים -אורי מרום

# data[].attributes.subject
זיהום הים והחופים -אורי מרום

# data[].attributes.body
לדעתי חשוב להגביר מודעות כדי שהחיות שבים לא ימותו ונוכל להמשיך להנות מהחופים

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בלונים, מצופים, חבלים, בקבוקוני זכוכית, מזרקים, מצתים, פחיות משקה, קלקר, חוטי דיג, פקקי שעם, פקקי פלסטיק, סטיקליטים, שקיות ניילון, צעצועים, בקבוקי פלסטיק, כפכפים, קרשים - זה רק חלק קטן ממגוון הפסולת שנפלטת מהים אל חופי ישראל והעולם.

הימים והאוקיינוסים שלנו מכילים כמות גדולה של פסולת מוצקה, שמגיעה אליהם בדרכים שונות. חלקה מגיע מספינות, אוניות וכלי שיט, אך רוב הפסולת (כ-70%) מקורה בעיקר בנהרות ונחלים, שאוספים אותה בזרימתם, ולכן חשוב לשמור על הניקיון באזורים העירוניים, בשטחים הפתוחים ולצידי הכבישים. לצד זאת ברור, שכאשר משאירים אשפה בחוף - הגאות גורפת אותה לים.

קרוב ל-90% מהפסולת שמרחפת בים עשויה מפלסטיק. רובו מופיע ככדורונים קטנים, בקוטר שאינו עולה על חמישה מ"מ, שנוהגים לקרוא להם "דמעות בתולות הים". פסולת זו כוללת גם חלקיקי פלסטיק קטנים שנוצרים מבליה של חלקי פלסטיק גדולים יותר שצפים בים. כדורונים אלה מהווים חלק נכבד מהפסולת שנפלטת אל חופי הים.

הכדורים האלה משמשים כחומר גלם בייצור מוצרי פלסטיק והם מגיעים לים בדרך כלל כתוצאה מנפילת מארזים מאניות סוחר בים סוער, או במהלך העמסה ופריקה של סחורות . על פי ההערכות, כ-110 מיליון טונות של חומרי גלם פלסטיים מיוצרים ומשונעים ברחבי העולם בכל שנה.

הפלסטיק מגיע לעיתים לים גם כמוצרים מוגמרים, שנמצאים בדרכם לשווקים בעולם אך נופלים ממכולות מטען (קונטיינרים) בלב ים. מרבית המוצרים המשונעים בעולם מאוכלסים במכולות המועמסות על סיפוני אניות הסוחר.

הגדולות שבאניות הסוחר מסוגלות להעמיס 8,000 מכולות, לפעמים בגבהים של 70 מטר ויותר. בכל שנה מוסעות על פני הימים בעולם מאות מיליוני מכולות מטען. מגדלי המכולות מתמוטטים לא פעם בזמן סערה חזקה, ולפעמים הצוותים מעדיפים להשליך לים מכולות כדי לייצב את הספינה. ההערכה היא שכ-10 אלף מכולות נופלות לים מדי שנה.

קרטיס אבזמאייר, אוקיינוגרף אמריקני, מצא דרך ייחודית לחקור את זרמי האוקיינוס: כדי לבנות את תמונת הזרמים העיליים הוא עוקב אחר תנועת הפסולת בים ואחר מוצאם של החפצים הנפלטים לחוף הים. לשם כך הוא חייב לדעת את מוצאם של החפצים שהוא אוסף, ואת המקום המשוער שבו הם מצאו את דרכם לים.

ב-27 במאי 1990 נקלעה ספינת מטען שהפליגה מקוריאה ללוס אנג'לס לסערה חמורה במרכזו של צפון האוקיינוס השקט. רב החובל של הספינה החליט להשליך לים חלק מהמטען העילי כדי לשמור על יציבות הספינה (מאז 1990 ועד היום הוחמרו נוהלי המטען וכמות המכולות שנופלות לים קטנה, אך התופעה עדיין קיימת).

צוות הספינה השליך לים מכולות שהכילו כ-80 אלף נעלי ריצה של חברת נייקי, שהתפזרו בגלי האוקיינוס. אבזמאייר ראה בנעלי הריצה סמנים צפים והשתמש בהם כדי לעקוב אחר זרמי האוקיינוס. שנה מאוחר יותר הגיעו מאות מהנעליים לחופיהם של איי המלכה שרלוט, שבמערב ונקובר, לוושינגטון ולאורגון. אבזמאייר וחבריו מצאו את הנעליים מוטלות על החופים.

80 אלף נעליים הושלכו לים והגיעו לחוף

השמועה על נעלי הנייקי הנשטפות לחוף נפוצה המהירות, ובסיוע התקשורת והאינטרנט קיבל אבזמאייר נתונים מאזרחים שמצאו נעליים שנשטפו לחופים שונים. אף על פי שהנעליים היו שנה בים, הן היו טובות עדיין לשימוש לאחר כביסה, אלא שלצערם של המוצאים - הנעליים לא היו קשורות זו לזו ודרכם של הזוגות נפרדו באוקיינוס.

ב-10 בינואר 1992 הצטרפו לנעלי המחקר של אבזמאייר גם-28,800 צעצועים לאמבטיה. אלו כללו בעיקר ברווזוני גומי צהובים, אבל גם צבים, בונים וצפרדעים. ספינה שיצאה מהונג קונג נקלעה למזג אוויר קשה באוקיינוס השקט, והיטלטלה לזווית שהביאה לנפילתן של כמה מכולות לים, ביניהן המכולה עם צעצועי האמבטיה.

גם במקרה זה פרסם אבזמאייר בתקשורת שהוא מחפש אחר ברווזוני הגומי, וכדי לעודד את ההשתתפות של האזרחים הציע תגמול לכל מי שייתן פרטים מדויקים על מקום הימצאם של הצעצועים. על כל אחד מהברווזונים והצעצועים היה מוטבע מספר סידורי, וכך הוא זיהה הודעות כוזבות.

בסיוע תכנת מחשב בנה אבזמאייר את המסלולים המדויקים שעשו הצעצועים לפני שנחתו על החוף. תוך כדי הוא הבחין שחלקם נתקעו במשך כמה שנים במה שמכונה "המערבל הצפון פסיפי" (North Pacific Gyre) - שילוב של כמה זרמים אוקייניים גדולים היוצרים זרם מרכזי, שהע עם כיוון השעון ויוצר שטח פנימי מתוחם. מדובר במערכת אקולוגית אדירת ממדים ששטחה נעמד בכ-20 מיליון קמ"ר.

גילוי זה הביא את אבזמאייר וחוקרים אחרים לחקור את אזור המערבל כדי לאמוד את סדר הגודל של כמות הפסולת הכלואה שם. ספינות המחקר שיצאו לאזור, גררו רשתות צפופות המשמשות בדרך כלל ללכידת פלנקטון, אך הפעם משימתן הייתה ללכוד חלקיקי פלסטיק קטנים.

ניתוח תוצאות האיסוף העלה כי בכל קילומטר רבוע באזור המערבל, יש בממוצע כ-334,270 חלקיקי פלסטיק, ומשקלם כחמישה ק"ג. על פי ההערכות, במערבל כולו יש כ- 113 אלף טונות של פלסטיק. כך נגלה "כתם הפלסטיק הגדול של הים", ואין ספק שכמות זבל כזאת משפיעה על הסביבה.

הנזק האדיר שנגרם כתוצאה מהצטברות בלתי פוסקת של פלסטיק באוקיינוסים, לא פוסח על שום חוליה במארג המזון הימי. מארג אינו שונה בעיקרון מהמארג היבשתי - גם בים, התהליך הבסיסי ביותר לקיומם של בעלי החיים הוא ההטמעה (פוטוסינתזה). בתפקיד היצרנים נושאים יצורים מיקרוסקופיים המכונים פיטופלנקטון וכוללים אצות, בקטריות ונציגים מקבוצות אחרות.

מהפיטופלנקטון ניזונה קבוצת יצורים המכונה זואופלנקטון, שיש לה נציגים שונים מקבוצות בעלי החיים השונות, דוגמת פרוקי הרגליים, הצורבים והתולעים. את הפלנקטון והפיטופלנקטון אוכלים יצורים שונים המסננים את מזונם מהמים, מרכיכות קטנות ועד לכרישי ענק ולווייתנים. בראש המארג עומדים כמובן הטורפים וטורפי-העל.

כשמבינים שכל המערכת האקולוגית המורכבת של האוקיינוס תלויה למעשה באותם יצורים מיקרוסקופיים קטנטנים, מתחילים להבין את המשמעות של חלקיקי הפלסטיק שמרחפים בים ושנכנסים לתוך מארג המזון הימי, מטפסים בשרשרת המזון וגורמים נזק רב למגוון הביולוגי הימי.

עשרות אלפי בעלי חיים נפגעים מדי שנה מאכילת חלקיקי פלסטיק. מי שנפגע בצורה הקשה ביותר ושהפך לסמל של נזקי הפלסטיק בים, הוא האלבטרוס - 21 מינים של אלבטרוסים חיים בעולם, ורובם מוגדרים בסכנת הכחדה חמורה.

אלבטרוס צהוב חרטום שאכל חוט דייג. צילום: מידד גורן

האלבטרוס, שצד את כל מזונו בים. רואה ממרום מעופו בפלסטיק הצף טרף פוטנציאלי, צולל במהירות, תופס אותו ואוכל. פעמים רבות נתקע הפלסטיק בקיבתו, סותם אותה וגורם למותו כתוצאה מרעב. גם צבי הים, יונקים ימיים, דגים וחסרי חוליות נפגעים מהפסולת שבים.

חלק גדול מהפסולת שבים מגיעה ממקורות יבשתיים, ולכל אחד מאיתנו יש חלק ביצרתה. אחד המוצרים שמוצאים בכמויות גדולות כפלט ים בחופים, הוא שקיות הניילון.

לשקיות הניילון יש שתי תכונות שהופכות אותן לנזק סביבתי אדיר: מקבלים אותן חינם, מה שמוביל כמובן לצריכת יתר, וצורתן מקנה להן אפשרות להתעופף בקלות ברוח ולהגיע לגובה רב ולמרחקים גדולים.

חוטית נודדת. בעלי החיים מתבלבלים בינה לבין שקית ניילון

רבות משקיות הפלסטיק שמתחילות את מסען בערים הצפופות, עולות לאוויר ונודדות למקומות מרוחקים עד שהן נוחתות. הנחיתה היא מקרית כמובן, ולכן היא יכולה להיות על עצים, בשמורות טבע ואף בים.

שקית שמגיעה לים מושכת את תשומת לבם של טורפים ימיים רבים, מכיוון שבתוך המים היא מאוד דומה למדוזה. מאחר שחלק נכבד מתפריטם של צבי הים כולל מדוזות, כמעט כל מפגש של צב ים בשקית שצפה בים מסתיים בבליעה. חלק לא מבוטל מעשרות צבי הים שמגיעים מידי שנה למרכז להצלת צבי ים של רשות הטבע והגנים, נפלטו תשושים לחוף הים לאחר שקיבתם נסתמה בשקיות פלסטיק.

במהלך חצי השנה האחרונה סרקתי בכל בוקר קטע חוף אחר באזור שבין מכמורת וקיסריה, כדי להבין את סדרי הגודל של הפסולת שנפלטת מהים. אספתי מאות חפצים, חלקי פלסטיק וחומרים אחרים. בין כל הדברים שמצאתי, היו גם דברים ייחודיים עם סיפור מעניין.

כך למשל, ביום כדור הארץ הובלתי מבצע לניקיון חוף בגבעת אולגה יחד עם בית הספר "מופת חופים". הילדים נהנו מאוד מהפעילות ואספו כל פיסת לכלוך שהייתה חבויה בין אבני החוף. לפתע ילדה אחת הסבה את תשומת לבי לצנצנת זכוכית עטופה בנייר דבק שבתוכה אבקה שחורה.

תלמידי "מופת חופים" מנקים את החוף

כבר במבט חטוף הבנתי שיש בצנצנת הזאת סיפור מעניין. הכנסתי את הצנצנת לתיק והמשכנו בעבודת הניקיון. בסוף היום הוצאתי אותה והתבוננתי בה - היא הכילה אבקה שחורה, גליל מוארך עטוף בנייר כסף ופתק. פתחתי אותה בזהירות ונחיריי התמלאו בריח טוב של ורדים. פנים הצנצנת היה יבש למרות האטימה החובבנית.

הוצאתי את הפתק והתבוננתי בו - הוא היה כתוב ביוונית. שלחתי אותו לתרגום והתברר כי מדובר בפתק תפיחלה שנכתב על ידי אישה בשם וימיטרה, המבקשת למצוא זיווג מפנורמיטימי - קדושה האחראית על ענייני הזיווג ועל הלוחמים היוצאים לקרב, אליה מתפללים בני האדם החיים בקרבת האי סימי. לאחר בדיקה התברר, שלמעשה מדובר בערכה לצורכי פולחן לקדושה פנורמיטימי - האבקה השחורה שהייתה בצנצנת היא קטורת, ובגליל נייר הכסף היו גחלים שנדלקים מעצמם. הצנצנת שהתה בים כשנתיים.

ממצא מעניין אחר שמגיע אל חופי ישראל הוא אבן הפומיס (Pumice) - האבן היחידה שיכולה לצוף מכיוון שמשקלה נמוך משל המים. מדובר בסלע געשי הנוצר כתוצאה מקירור מהיר של לבה המכילה כמות גדולה של מים וגזים, בעיקר פחמן דו-חמצני. בזמן ההתקררות המהירה נכלאים הגזים כבועיות קטנות בסלע המתהווה ויוצרים חללים קטנים.

צבע אבן הפומיס הוא בהיר בדרך כלל. האבן מכילה כמות גדולה של סיליקה, מכיוון שההתקררות המהירה לא מותירה מספיק זמן להיווצרות גביש מובנה. הדבר דומה מאוד לתהליך ההיווצרות של זכוכית וולקנית (אובסידין) הנוצרת גם כן מהתקררות מהירה של לבה. הפומיס מגיע לחופי ישראל מאזור הים האגאי, שם הוא נוצר כתוצאה מהתפרצויות געשיות קדומות.

אבני פומיס שהגיעו לישראל מהים האגאי

בנוסף אפשר למצוא בחופי הארץ שלל חפצים מתרבויות אחרות. רבים מהם מגיעים עם זרמי הים ממצרים לחופי ישראל - כשבחנתי עשרות בקבוקי משקה ואריזות שונות שנפלטו לחוף, הבחנתי שארץ המוצא שלהם היא כנראה מצרים. בנוסף, ייתכן שחפצים שונים מגיעים גם מלוב ומתוניסיה.

הרמז למוצא של החפץ הוא בעיקר המשפט המסגיר - "Made in Egypt" (יוצר במצריים), כמו גם השפה המעידה על ארץ המוצא. כך למשל, מצופי דיג מאולתרים של דייגים מצריים נסחפים לעיתים לחופי ארצנו. קל מאוד לזהותם: הם בנויים ממוט מרכזי, שעשוי מקנה או משדרה מרכזית של עלה דקל, בתחתית יש משקולת, במרכז נעוץ מצוף עשוי קלקר ובחלק העליון מתנוסס דגלון לבן קטן.

הזרם המרכזי באזור החוף המזרחי של הים התיכון מגיע מאזור לוב, ממשיך מזרחה למצרים ועולה צפונה לחופי ישראל ולבנון. זהו גם הזרם שמסיע את החול לחופי ישראל. עם זאת, לעיתים מקור הפסולת הנפלטת משתנה וחפצים מגיעים גם מאזור יוון, טורקיה והים השחור והאגאי. עם זאת, אוקיינוגרפים שחוקרים את האגן המזרחי של הים התיכון מתארים כרגע רק זרם המגיע ממצרים, ואינם מתארים זרם המגיע מצפון או מצפון-מערב.

אף על פי שעד עכשיו הוצגו הצדדים השליליים של הפסולת בים, לעיתים הוא עשוי דווקא לתרום לשוכני הים: אורגניזמים רבים בים מסתמכים בשלב כזה או אחר במהלך חייהם, על עצמים שצפים בים. הדוגמה הטובה ביותר לכך היא ברווזוני הים (Lepadidae) - סרטנים ישיבים, שהלרווה שלהם מרחפת במים לאחר רבייתם, עד שהיא נתקלת בעצם צף ומתיישבת עליו.

לאחר ההתיישבות משנה הלרווה את צורתה, גדלה ומתרבה על אותו עצם צף. העצם יכול להיות ענף, בול עץ או פרי מסוים, ומסביבו מתפתח מארג מזון שלם, הנתמך כולו באותו עצם. מינים של דגים מסוימים תרים אחר אותם עצמים צפים כדי להטיל את ביציהם עליהם או בקרבתם. כך למשל, ענף גדול יכול לשמש כאומנת לדגיגונים צעירים.

ברווזוני ים שהתיישבו על צינור פלסטיק גדול

היום, עם כל הפסולת שיש בים, קיימת כמות גדולה בהרבה של עצמים צפים מאשר פעם. קרוב לוודאי שגם ארגז משקאות ישן, צינור פלסטיק ארוך או חבל עבה, ישמשו את אותם יצורים ימיים כעצמים טובים להתיישבות ולרבייה.

כך למשל, מיני דגים טורפים, דוגמת הרעמתן הכחלחל (Coryphaena hippurus) המכונה גם דג הדולפין, מחפשים את אותם עצמים צפים כדי לאכול את השוכנים בקרבתם. הרעמתן נצפה פעמים רבות שוחה בצמוד לעצמים צפים.

הנושא לא נחקר דיו, אך אפשר לשער שהפסולת המוצקה שצפה בים יכולה במקרים מסוימים דווקא להגדיל את המגוון הביולוגי בים ולאושש אוכלוסיות דגים, בכך שמתווספות להם נישות ביולוגיות חדשות בתוך האוקיינוס, שברובו הוא חדגוני.

הסביבה הימית, ובמיוחד לב האוקיינוס, זרה לרובנו ורחוקה מעינינו. משום שקל יותר להתחבר למה שאנחנו רואים ומכירים, קשה לתפוס, לעכל, להסביר, לחנך ולהטמיע את נושא השמירה על הסביבה הימית.

אבל הימים והאוקיינוסים בעולם הם המפתח להמשך קיומנו. הים מווסת לא רק את הטמפרטורה על פני כדור הארץ, אלא גם את יחסי הגזים באטמוספרה, ויש חשיבות רבה ליחסים שבין הים והיבשה ברמה הגלובלית, מאחר שהיצורים שחיים באקוסיסטמות הימיות מספקים לנו מזון ופרנסה.

המדענים מבינים בעשור האחרון את החשיבות של החומרים שמקורם בים לפיתוח תרופות למחלות שונות, לתעשיית הקוסמטיקה ולשימושים ביוטכנולוגיים שונים. לדאבוננו, האנושות הולכת ומכלה את המשאב האדיר הזה בדרכים שונות, בין השאר בזיהום הים. מן הראוי להקדיש לנושא הים, הזיהום ותרומתו לאנושות, מעט יותר משקל ממה שאנחנו נוהגים. וכמו בשאר התחומים - כל מסע מתחיל בצעד אחד, אז עשו גם אתם את הצעד ומנעו זיהום סביבתי בכל צורה - בים וביבשה.

הכותב הוא ביולוג ימי, רכז הדרכה בעמותת אקו-אושן, מדריך טיולים וצלם טבע, גר בחופית

הכתבה פורסמה בגיליון אוקטובר של הירחון " טבע הדברים "

# data[].attributes.attachment_link.title
ים של זבל: המחיר של זיהום הים והחופים

# data[].attributes.attachment_link.description
בלונים, מצופים, חבלים, בקבוקוני זכוכית, מזרקים, מצתים, פחיות משקה, קלקר, חוטי דיג, פקקי שעם, פקקי פלסטיק, סטיקליטים, שקיות ניילון, צעצועים, בקבוקי פלסטיק, כפכפים, קרשים - זה רק חלק קטן ממגוון הפסולת שנפלטת מהים אל חופי ישראל והעולם. הימים והאוקיינוסים שלנו מכילים כמות גדולה של פסולת מוצקה, שמגיעה אליהם בדרכים שונות.

# data[].attributes.headline
גל השריפות באוסטרליה - נועה גבע

# data[].attributes.subject
גל השריפות באוסטרליה - נועה גבע

# data[].attributes.body
https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001314148
אנחנו צריכים להיות יותר מודעים למה שקורה גם אם זה לא במדינה שלנו כי השריפות האלה גרמו למוות של הרבה יצורים חיים וחשש רציני שכמה מיני בעלי חיים נכחדו

# data[].attributes.headline
פסולת באוקיינוס- אילור

# data[].attributes.subject
פסולת באוקיינוס- אילור

# data[].attributes.body
https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001303195
אנחנו צריכים לצמצם את הפסולת באוקיינוסים מכיוון שהרבה חיות ימיות מתות מדי שנה מפסולת ושפכים מזהמים שאנחנו שופכים לאוקיינוסים.

# data[].attributes.headline
משבר הפסולת - נטע

# data[].attributes.subject
משבר הפסולת - נטע

# data[].attributes.body
לדעתי חשוב להגביר מודעות ושאנשים ינקו אחריהם וישאירו טבע נקי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
רבים מבין אלה שינצלו את מזג האויר החם בסוף השבוע כדי לפקוד את אתרי הטבע ברחבי הארץ, משוכנעים שיש מי שיאסוף את שקיות הזבל שהם ישאירו אחריהם בערימה כל כך יפה ומאורגנת ליד הפחים הגדושים. אך האמת המרה היא, שברוב המקרים אין איסוף זבל מחוף הרחצה הבלתי מוכרז בו ביליתם, מגדת הנחל בה רבצתם, מאותו איזור מבודד שמצאתם ביער, או מהפארק ששהיתם בו כמה שעות.

מה שקורה בשטח הוא, שכבר באותו הלילה מגיעים בעלי חיים כמו שועלים, תנים או חזירי בר, קורעים את השקיות, מפזרים את האשפה לכל עבר ומסתכנים בפציעה ואפילו במוות מחנק. אם לא די בכך - האשפה שנותרה אחריכם, תמשיך לטנף את המקום עד שתתכלה רק לאחר עשרות עד מאות אלפי שנים.

רגע לאחר יום הניקיון הבינלאומי, שהותיר חלק מהפארקים והיערות בארצנו קצת יותר נקיים מבדרך כלל, החלטנו לשתף אתכם במבט קצר וממש לא פסטורלי על המראות הנפוצים בטבע הארץ ישראלי שלנו.

מה שעצוב הוא, שאם ההתנהגות שלנו לא תשתנה - בתוך ימים ספורים אפשר יהיה לצלם סרט זהה באתרים שנוקו.

אז זה הזמן לשנות את הגישה, מכזו של "הם בטח ינקו הכל בקרוב, הרי בשביל זה אנחנו משלמים מיסים במדינה הזאת", לגישה של "אני פשוט אקח את האשפה שלי איתי", בלי לחפש אשמים ובלי לבוא בטענות. מי שיעשה זאת יגלה, שהוא מרגיש טוב יותר עם עצמו ועם הסביבה, ולא פחות חשוב - גם הסביבה איתו.

הכותב הוא שותף בפורטל תיירות בינלאומי חדש . סייעו בהכנת הכתבה: קווין ואילה סמית

# data[].attributes.attachment_link.title
אל תהיו זבלים - קחו אתכם את האשפה

# data[].attributes.attachment_link.description
רבים מבין אלה שינצלו את מזג האויר החם בסוף השבוע כדי לפקוד את אתרי הטבע ברחבי הארץ, משוכנעים שיש מי שיאסוף את שקיות הזבל שהם ישאירו אחריהם בערימה כל כך יפה ומאורגנת ליד הפחים הגדושים. אך האמת המרה היא, שברוב המקרים אין איסוף זבל מחוף הרחצה הבלתי מוכרז בו ביליתם, מגדת הנחל בה רבצתם, מאותו איזור מבודד שמצאתם ביער, או מהפארק ששהיתם בו כמה שעות.