# data[].attributes.headline
Мета уроку: 

# data[].attributes.body
Мета уроку: поглибити знання учнів про стратегію самореалізації; ознайомити з формулою самовизначення; розвивати здоров’язбережувальну компетентність шляхом формування особистості шляхом самопізнання, самовизначення і самовиховання; виховувати свідоме ставлення до свого життя і здоров’я.

Обладнання: підручник, зошит, відео, будинок, заготовка «Лист до себе в майбутньому» мобільний телефон, папір.

Тип уроку: засвоєння нових знань.

Епіграф уроку: Глина з якої ти зліплений, висохла і затвердла і вже ніщо і ніхто на світі не зуміє пробудити в тобі музиканта чи поета, чи астронома, котрий заснув і котрий, може, жив у тобі колись.
(Антуан де Сент – Екзюпері)

# data[].attributes.body
Емоційний настрій
Вправа «Чудодійне зникнення».

(Вчитель демонструє ємність з чистою водою). Людина, яка має позитивне ставлення до інших – має таку чисту, прозору душу, як вода. Душа чиста, незаплямована ні заздрістю, ні гнівом, ні образою, ні сумом. Але ось з людиною щось трапилось і вона затаїла в душі гнів (додає фарбу), і ланцюжок потяг за собою негативні емоції одна за іншою. Душа помутніла, їй важко, вона страждає і болить. І добре, коли знайдеться інша людина, яка підтримає, розвеселить, яка відволікатиме від важких думок. Тоді трапляється чудодійне перетворення (додає луг).

- Якою стала вода? (чистою, прозорою). Тож і я вам бажаю жити у терпимості, добрі, радості, тоді ваша душа буде наповнена чарівною силою, чистою і прозорою, як джерельна вода.

Вправа «Сонечко».

Учням пропонується зібрати свою позитивну енергію в долонях. Для цього треба терти долоні одна об одну протягом хвилини, відчуваючи потік позитивної енергії. Потім різко розводимо долоні перед собою на відстань 1—2 см і відчуваємо між ними енергетичний струм. Із цього струму «ліпимо» уявний «сніжок-сонечко» і кидаємо в людину, з якою ми хотіли б поділитися гарним настроєм і позитивними емоціями (радістю, добротою, щирістю...).

# data[].attributes.body
Дорогі учні, сьогодні ви 9-класники, а через кілька років ви вже будете самостійними, дорослими людьми зі своїми поглядами на життя, зі своїми моральними цінностями. Кожен з вас обере в майбутньому свій шлях. Та який би ви шлях не обрали, для того щоб життя було барвистим, світлим, варто кольори підбирати уже сьогодні, щоб відчути себе справжньою людиною, потрібною, цікавою, інтелігентною, а головне – милосердною.

Ви є будівничими свого майбутнього. Сьогодні ми з вами уявимо себе в ролі будівельників і спробуємо побудувати, змоделювати свої взаємини з людьми.

Але для початку зверніть увагу на цей клубок ниток, який би я порівняла з клубком життя, зітканим із ниток буття, наших думок, почуттів. Почнімо його розмотувати і при цьому будемо говорити про свої мрії. (Діти розмотують клубок і говорять про свою мрію). Давайте його змотаємо в такій послідовності при цьому будемо говорити про те що ми будемо робити для досягнення своєї мрії. (Діти змотують клубок з нитками і при цьому говорять).

Ось і вийшло у нас із вами замкнене коло наших емоцій та почуттів. Так і в світі все зв'язано, все переплітається. І кожен із вас є частинкою цього світу. Як важливо уважно дивитися навколо себе. Адже людям, що навколо нас, може бути дуже незручно від нашої бездушності, нашої байдужості, нашої невихованості. Будуючи людське суспільство, дуже важливо по-людськи побудувати і себе.

Щоб стати особистістю, необхідно, насамперед, пізнати себе. Себе доводиться пізнати все життя. Самопізнання – це своєрідний стандарт для процесу самореалізації особистості, який набуває особливого значення в підлітковому та юнацькому віці.

Життєвий шлях окремо взятої людини ніколи не вийде повторити, а його якість залежить від нас. Одним удається знайти свою нішу, інші все життя проводять у пошуках, а треті марнують кращі роки. Як знайти себе і повністю розкрити свій потенціал? Про це ми і будемо говорити.

# data[].attributes.body
Вправа «Мистецтво самореалізації».

Східна притча.

«На Сході існує повір'я, що тисячі років тому кожна людина на Землі володіла божественним духом, який давав їй силу Бога. Однак люди почали зловживати своєю могутністю, і Бог вирішив забрати її у них. Але де сховати божественний дух – джерело людських талантів, могутності й слави?

Один із помічників Верховного Бога запропонував:

- Давайте вириємо глибоку яму і заховаємо у ній божественний дух.

- Ні, - відповів Бог, - колись люди навчаться копати достатньо глибоко і знайдуть його.

Другий помічник сказав:

- Заховаймо цей скарб на найвищій вершині світу.

- Ні, - відповів Бог, - колись люди підкорять цю вершину і знайдуть його.

Третій помічник мовив:

- У мене є краща ідея. Давайте заховаємо божественний дух на дні найглибшої океанічної западини.

- Люди колись дістануться і цього місця, - сказав Бог.

- Що ж, сховаймо його на іншому кінці Всесвіту, - запропонував четвертий помічник.

- І туди колись дійдуть люди, - відповів Бог.

Потім на мить замислився і сказав:

- Я заховаю його в серці кожної людини. Гадаю, що це останнє місце у Всесвіті, де люди шукатимуть його».

Бесіда.

- Які скарби заховано в глибинах людських сердець?

# data[].attributes.body
Розповідь учителя з елементами бесіди.

Кожна людина формує себе як особистість з раннього дитинства. А що ж таке особистість? Це те, що відрізняє одну людину від іншої, це як будинок, де кожна цеглинка – риса вашого характеру.

Для сьогоднішнього нашого будівництва ми приготували з вами будівельний матеріал. А оскільки будівництво наше незвичайне, то і матеріал у нас особливий – кращі ваші якості. Хай кожен із вас у будову загального Будинку особистості дасть одну свою цеглину – одну свою кращу якість. Отже, починаймо.

Першим у будь-якому будівництві закладають фундамент, бо саме від нього залежить міцність будинку.

Що, на вашу думку, ми повинні закласти у фундамент Будинку особистості? (Здібності, здоров'я, родина, темперамент, традиції і звичаї народу, інтуїція).

Дорослість дитини визначає її моральність.

Вправа «Сьогодення, майбутнє».

Один учень виходе в центр класу і сідає на гарячий стілець. Інші учні по черзі називають, який він є зараз і буде в майбутньому.

Усі названі вами якості допомагають нам комфортно жити серед людей, знаходити вихід із будь-яких життєвих ситуацій, вирішувати конфлікти. Наші вчинки характеризують нас самих.

Стіни будинку можна порівняти з характером людини.

- З яких цеглинок, на вашу думку, ми побудуємо стіни Будинку особистості? (Доброта, любов, дружба, розуміння, милосердя, толерантність, повага, чесність, справедливість,  дисциплінованість,мужність, наполегливість, працелюбність,  акуратність, щирість, відкритість, відвертість, чуйність, доброзичливість,довірливість, ввічливість, мудрість, порядність).

- Що може бути світлом у віконці нашого будиночка? (Уміння любити людей).

Вправа «Витинанка».

Учні отримують аркуші паперу, заплющують очі і виконують інструкції вчителя: зігнути аркуш навпіл, відірвати правий кутик, зігнути навпіл, відірвати лівий кутик, зігнути навпіл, відірвати правий кутик.

- Чи схожі у вас витинанки? Чому отримані витинанки відрізняються, усі ж виконували однакові інструкції?».

Висновок:  виконуючи одні і ті ж дії, результат у кожного свій. Витинанки, отримані в результаті вправи, вийшли різними, бо всі ми різні. Кожне вимовлене слово по-різному сприймається і пробуджує в нас різноманітні емоції й реакції. Від того, що витинанки неоднакові, загальна картина лише виграє – вона стає різноманітнішою й видовищнішою. Так само різняться люди – зовнішністю (раса, шкіра, стать, вік, фігура тощо) і внутрішнім світом (характер, світогляд, віра, політичні погляди, культура, освіта тощо). Доброта, ввічливість, людяність, як і інші якості, більше чи менше притаманні кожній людині. Відмінності, що існують між людьми, є предметом особистісного збагачення кожного з нас.

Вправа «Усі ми – різні».

«Люди, як ріки: вода у всіх однакова і всюди одна і та сама, але кожна річка буває то вузька, то швидка, то широка, то тиха, то тепла» так говорив Л. Толстой. Дійсно, всі ми різні. Але щось особливе виокремлює нас серед інших. Що саме?
Назвіть і напишіть на пелюстці квіточки свою особливу неповторну рису, прикріпивши її до серединки квітки. А тепер погляньте, яка у нас чудова квітка. Вона одна, а нас багато.

І нарешті, що завершує будь-який будинок? Правильно. Це його дах. У нашому розумінні – це те, до чого прагне особистість. (Мрія, ціль,реалізація планів,опанування професією, створення сім’ї).

Ось і побудували ми прекрасну будівлю – Будинок особистості.

Мені б дуже хотілося, діти, щоб кожен із вас побудував такий прекрасний будинок у своїй душі і беріг його від усього, що могло б його зруйнувати.

Скажіть, а може статися так, що одна цеглинка з будиночку випаде? Що буде з будинком? (Зруйнується). А тепер уявіть, що випала цеглинка здоров'я? Чи зможе людина досягти успіху в житті без цієї складової? (Відповіді учнів).

Відео про Максима Ярового.

Мабуть ви впізнали Максима Ярового, який незважаючи на те що він втратив здоров'я , але долі не скорився і став всесвітньо відомим спортсменом. Хочу почути ваші думки з приводу, яке ваше ставлення до цієї людини, чи поважаєте ви її і за що саме?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Паралімпійський чемпіон Максим Яровий National Sports Committee for the Disabled of Ukraine, Paralympic Committee / Facebook

Одна із золотих нагород у Пхьончхані - у 28-річного Максима Ярового з Миколаєва, який половину свого життя не встає з інвалідного візка. З його рідними та тренером поспілкувалися кореспонденти "5 каналу".

Перемога на Паралімпіаді - найрадісніший момент у житті 28-річного Максима Ярового. Ще в підлітковому віці він зламав хребет у трьох місцях і жодні операції не допомогли піднятися на ноги. Відтоді Максим почав активно займатися плаванням. У басейні проводив по кілька годин на день, а згодом його переманив тренер з лижного спорту.

Олександр Васютинський згадує: "У мене з'явилося таке бажання зробити з нього учня. У мене не вийшло на трьох Паралімпіадах взяти медаль. Я був дуже близький - 4-е, 5-е місця. Те спробувати себе в тренерській роботі".

Ще деякий час Максим паралельно займався і плаванням, і лижами. Але мати чемпіона відразу побачила, що її сина більше приваблюють гірські схили, ніж басейн. "Там на одному місці туди-назад, тісно йому, немає свободи. А на лижах, каже "я відчуваю себе вільно, їду куди хочу". Йому подобалась оця свобода", - розповідає Валентина Ярова.

У рідному регіоні Максим тренувався на роликах, а на сніг виходив лише на Карпатських схилах. Неодноразовий призер чемпіонатів України мріяв про олімпійські нагороди. Чотири роки тому в Сочі взяв "срібло". А цього разу досягнув вершини п'єдесталу.

Сестра чемпіона Юлія Ярова не сумнівалася у силах брата: "Я в нього вірила. Я знала, що він зможе. Його "золото" - це була його мрія. Він сказав, що "я зроблю все, але я здобуду його".

Паралімпійське "золото" у Пхьончхані мотивує Максима до нових спортивних досягнень - переконаний його тренер. Адже чемпіон нині на піку форми і мотивації.

Церемонія закриття Зимової Олімпіади-2018: як це було

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українські спортсмени

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
зимові олімпійські ігри-2018

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
паралімпійці

# data[].attributes.attachment_link.title
Півжиття не встає з інвалідного візка: який він - золотий призер Паралімпіади Максим Яровий

# data[].attributes.attachment_link.description
Одна із золотих нагород у Пхьончхані - у 28-річного Максима Ярового з Миколаєва, який половину свого життя не встає з інвалідного візка. З його рідними та тренером поспілкувалися кореспонденти "5 каналу". Перемога на Паралімпіаді - найрадісніший момент у житті 28-річного Максима Ярового.

# data[].attributes.body
Робота в групах. Написати віршовані поради «Правила гідної поведінки».

(Розподіл на групи за зимовими місяцями. Діти які ви знаєте зимові місяці? Грудень, січень, лютий).

1 група

Злом на зло не відповідай,

Добро в людині  помічай,

Лінь і заздрість проганяй,

Любов і щирість зберігай.

2 група

Допомагай, …

пробачай, …

пожалій, …

зігрій.

3 група

пробачай, …

простягай, …

усміхнись, …

поділись …

У житті часто буває, що ми занадто поблажливо ставимось самі до себе, жаліємо себе, виправдовуємо власні вчинки, з одного боку, а з іншого, насміхаємось над товаришем, учителем, ставимо інших людей в незручне становище. Давайте створимо поради, щоб душа і совість залишались чистими перед своїм сумлінням.

# data[].attributes.body
Лист до себе в майбутньому

У майбутньому я,  звичайно, буду _____________ людиною – це означає __________________________________________________________________________.

Я буду працювати _____________________________________________________.

На роботі я буду намагатися працювати так, щоб людям зі  мною було _____________________. А для цього важливо пам’ятати про те, що _________________________________________________________________________.

У мене буде сім'я. Я хочу, щоб взаємини між всіма __________________________________________________________________________.

У своїй поведінці з ними я буду _________________________________________.

Особливу увагу, турботу я буду приділяти _________________________________ ______________________________________________________,  тому що __________________________________________________________________________.

У мене будуть друзі, з якими я __________________________________________.

Але головне, до чого я буду прагнути у майбутньому, - це __________________.

Можливо, хтось із вас хоче прочитати свій лист?
Ваші листи я передам вашому класному керівнику, до них ви повернетеся в майбутньому через 10-20 років та порівняєте, як змінилися ваші думки і мрії за ці роки.

# data[].attributes.body
Вправа «Кошик для сміття».

Навіщо людині кошик для сміття? Навіщо необхідно звільнятися від сміття? Уявіть життя без кошика для сміття. Так само і з почуттями: накопичуються непотрібні, марні.

Запишіть на аркушах чого ви хочете позбутися, аби світ відкрився для вас. (Лінощі, байдужість, невпевненість в своїх силах, недостатня кількість знань, відсутність сили волі).

Зімніть аркуші в грудочку і киньте до кошика. Викиньте ті вади, які заважають вам відкрити світ по новому.

# data[].attributes.body
Рефлексія.

Ми живемо, друзі, в час, коли світ підкорили мобільні телефони, гаджети, смартфони. Вони допомагають у спілкуванні. Та пам’ятаймо, що й можуть негативно впливають на здоров’я, якщо ними неправильно користуватися. Ми ж будемо дотримуватися правил безпеки, лише включемо їх на декілька хвилин і напишемо своєму однокласнику (сусіду по парті) «есемеску» про свої враження від уроку. Назвати одним словом ваш стан душі, що ви відчуваєте?

Відішліть своє повідомлення. (Обмінятися з сусідом по парті).

Я розумію, що «есемески» є приватним листуванням, але, можливо, хтось може зачитати повідомлення, яке йому надійшло.

Своє я відсилаю … мені сподобався наш урок.

Закінчити сьогоднішню розмову з вами я хочу словами Стендаля, які, власне кажучи, об'єднують все сказане вами сьогодні: «Щоб добре жити серед людей, не треба жити для себе». Людина повинна жити для людини! Хочу побажати, щоб будинок, який ви сьогодні побудували, і в реальному житті був будинком любові, радості і добра.

Будьмо милосердними, не скупімося на добро, поспішаймо його творити, бо добро починається з себе. Саме ці слова спонукали учнів нашої школи створити повчальний відеоролик який я вам хочу продемонструвати.

# data[].attributes.body
Додаток до уроку

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1. Самореалізація у підлітковому та юнацькому віці.

2. Складові самореалізації.

3. Самопізнання і формування особистості.

4. Формування самооцінки.

5. Поняття життєвого самовизначення.

6. Складові життєвого самовизначення.

7. Критерії і мотиви для вибору професії.

8. Профорієнтація.

Самореалізація - це здатність людини пізнати себе і здійснити своє покликання. Кожна людина має потребу у самореалізації, однак не всі усвідомлюють ї ї значення. Автор теорії потреб А. Маслоу вважав, що люди часто відмовляються від можливостей самореалізації й тому не такі щасливі, якими могли б бути, адже якість нашого життя безпосередньо пов'язана із задоволенням вищих потреб, у тому числі й потреби у самореалізації.

Мистецтво самореалізації - це здатність усвідомити і реалізувати свій особистий потенціал, спроможність жити динамічно і натхненно, рости, розвиватись, удосконалюватися, рухатись уперед, ставити перед собою амбітні цілі й досягати їх, долаючи перепони, знаходячи оптимальні рішення для себе й оточення.

Само реалізація можлива, коли людина визначила її стратегію - шляхи особистісного розвитку і самовдосконалення. Стратегія самореалізації має п'ять складових:

1. Самопізнання і самооцінка.

2. Самовизначення.

3. Саморегуляція.

4. Самоосвіта.

5. Самовиховання.

Самопізнання у підлітковому віці зосереджено на пошуку відповідей на запитання про себе самого: "Хто я?", "Який я?", "Для чого прийшов у цей світ?". Пошук власної ідентичності в чомусь подібний до складання пазла, на часточках якого зображено:

ваші інтереси;

ваші цілі і плани;

ваші уподобання (що ви любите і чого не любите);

ваші таланти і здібності;

ваші можливості і обмеження;

те, що ви цінуєте, у що вірите;

ваші досягнення і життєвий досвід.

Самооцінка - це те, як людина ставиться до себе й оцінює себе у різних сферах життя (навчанні, спорті, стосунках). Самооцінка є продуктом життєвого досвіду (наших успіхів і невдач), а також залежить від ставлення до нас інших людей.
Важливо, щоб позитивна самооцінка була адекватною (реальною), адже над міру завищена самооцінка також може призвести до розчарувань, психологічних травм і погіршення стосунків.

Найкращою є адекватна позитивна самооцінка. Тобто людина реально зважує свої якості і при цьому вважає себе унікальною особистістю, вартою любові, поваги й усього найкращого в житті. Таку самооцінку ще називають здоровою.

Самооцінка переважно формується у дитинстві та підлітковому віці і в цей період найбільше залежить від оточення. Якщо дитину люблять, підтримують, вона вчиться досягати успіху і набуває впевненості у собі. І навпаки, діти, з якими поводяться жорстоко та називають нездарами, часто виростають з очікуванням невдачі переконанням у власній нездатності подбати про себе. Отже, вони не мають упевненості в собі, необхідної для пошуку нових можливостей.

Однак низька самооцінка у дитинстві - це не вирок. На щастя, історія знає безліч випадків, коли люди досягали визначних результатів, попри те (а може й завдяки тому), що їхні здібності недооцінили.

Так, Альберта Ейнштейна - геніального фізика, засновника теорії відносності - у дитинстві вважали тугодумом. Викладач фізики казав йому: "З вас, Ейнштейне, нічого путнього не вийде". У вищому технічному училищі його мали за старанного, але нездібного студента. Автора періодичної системи елементів Дмитра Менделєєва у дитинстві дражнили "великим хіміком" через його погані успіхи з цього предмета, а майбутній видатний математик Лобачевський отримував двійки з математики. Геніального співака Федора Шаляпіна в юності не прийняли до хору. Замість нього узяли майбутнього письменника Максима Горького, якого, до речі, не зарахували на літературний факультет Казанського університету.

Важливим інструментом самопізнання і самооцінки є оцінювання свого психологічного потенціалу (ресурсу) за такими складовими: інтелектуальність - здатність шукати й обробляти інформацію, уміння читати, обговорювати, спостерігати, аналізувати, критично і творчо мислити, робити висновки, приймати рішення, планувати дії; самоконтроль - здатність контролювати свою поведінку, керувати емоціями і стресом; соціальна компетентність - здатність налагоджувати контакти, підтримувати здорові стосунки, бути приємним у спілкуванні, працювати в команді, ефективно розв'язувати конфлікти; упевненість - знання себе й віра у власні сили; енергійність - зарядженість, сила волі, наполегливість, здатність досягати поставленої мети. Життєве самовизначення є головним завданням підліткового віку, важливою умовою подальшого розвитку і самореалізації. Самовизначення має кілька важливих компонентів.

У процесі самовизначення людина усвідомлює не лише те, чого вона хоче досягти у майбутньому, а й те, які кроки треба зробити на цьому шляху. Отже, це не лише мрії про майбутнє, а й формування стійких прагнень і щоденні зусилля для ї х реалізації. У процесі самовизначення вам допоможуть такі поради:

1. Ставтеся до свого життя як до унікального й дуже відповідального шансу реалізувати себе.

2. Не зациклюйтесь передчасно на чомусь одному, дайте простір своїй уяві, приміряйте різні соціальні ролі та розвивайте необхідні для їх виконання життєві навички.

3. Завжди намагайтеся брати на себе відповідальність за те, що відбувається у вашому житті, не перекладайте відповідальність на інших людей чи обставини.

4. Плануючи віддалене майбутнє, завжди запитуйте себе: "А що я можу зробити для цього вже сьогодні?"

5. Підтримуйте баланс між довго і короткостроковими цілями.

Життєве самовизначення є головним завданням підліткового віку, важливою умовою подальшого розвитку і самореалізації. Самовизначення має кілька важливих компонентів.

У процесі самовизначення людина усвідомлює не лишете, чого вона хоче досягти у майбутньому, а й те, які кроки треба зробити на цьому шляху. Отже, це не лише мрії про майбутнє, а й формування стійких прагнень і щоденні зусилля для їх реалізації. У процесі самовизначення вам допоможуть такі поради:

1. Ставтеся до свого життя як до унікального й дуже відповідального шансу реалізувати себе.

2. Не зациклюйтесь передчасно на чомусь одному, дайте простір своїй уяві, приміряйте різні соціальні ролі та розвивайте необхідні для їх виконання життєві навички.

3. Завжди намагайтеся брати на себе відповідальність за те, що відбувається у вашому житті, не перекладайте відповідальність на інших людей чи обставини.

4. Плануючи віддалене майбутнє, завжди запитуйте себе: "А що я можу зробити для цього вже сьогодні?"

5. Підтримуйте баланс між довго і короткостроковими цілями.

Мати Терезу називають найвпливовішою жінкою світу,

а її життя - найбільшою подією ХХ століття.

Досягнення маленької тендітної черниці справді вражають, а її особистість виняткова за значенням для всього людства.

Життя - це шанс. Скористайся ним.

Життя - це краса. Милуйся нею.

Життя - це мрія. Здійснюй її.

Життя - це виклик. Прийми його.

Життя - це обов'язок. Виконай його.

Життя - це гра. Стань гравцем.

Життя - це цінність. Цінуй його!

Життя - це скарб. Бережи його.

Життя - це любов. Насолоджуйся нею.

Життя - це таэмниця. Пізнай її.

Життя - це юдоль бід. Перебори усе.

Життя - це пісня. Доспівай її.

Життя - це боротьба. Почни її.

Життя - безодня невідомого. Не бійся, вступи в неї.

Життя - удача. Шукай цю мить!

Життя таке чудове - не загуби його.

Це твоє життя. Борони його.

Компоненти життєвого самовизначення

Який варіант професійного самовизначення можна вважати вдалим? Той, що відповідає формулі: "Хочу. Можу. Треба".

Коли всі три компоненти збігаються, людина отримує задоволення, у неї все виходить, вона має перспективи професійного зростання і гідний заробіток. Можливість розкриття своїх здібностей підвищує мотивацію й результативність праці, забезпечує досягнення високого рівня професійної майстерності. За це людину заслужено поважають. У свою чергу, це ще більше стимулює її ентузіазм.

Професія - від латинського "оголошую свою справу". Професія визначається характером продукту, який виготовляється, засобами і специфічними умовами виробництва в одній з галузей народного господарства.

Спеціальність - це підвид професії, який зумовлюється подальшим розподілом праці в рамках однієї професії. Наприклад, лікар - професія, а хірург - спеціальність; педагог - професія, а викладач-математик - спеціальність; слюсар - професія, слюсар-складальник - спеціальність.

Кваліфікація - визначається рівнем спеціальних знань, практичних навичок і характеризує ступінь складності конкретного виду роботи, яка виконується.

З розвитком суспільного розподілу праці, кількість професій безперервно збільшувалася. Випробовувала зміни і якісна сторона професій - залежно від складності технології, форм, організації праці і умов підготовки робочих. По деяких підрахунках, понад 50% професій і спеціальностей, що існують в наші дні, ще 30 років тому були невідомі. Поява нових професій пов'язана не тільки з механізацією і іншими напрямами науково-технічного процесу, але й з появою нових галузей виробництва.

Кожна професія висуває певні вимоги до людини. Одні професії вимагають від людини сили і спритності, інші - переважно розуму і акуратності, ще інші - комунікабельності і стриманості.

Деякі професії вимагають від людини практично однакових особливостей і рис характеру. Їх можна об'єднати в групи, які можна представити як свого роду професійні держави зі своїми законами, мовою, населенням, які займають на карті певне положення.

Тип професії вказує на те, з чим людині доводиться мати справу в процесі своєї професійної діяльності, тобто на предмет праці. Предметом праці можуть бути інші люди, техніка, інформація, художні твори або природа.

Клас професій свідчить про ступінь складності і потрібної кваліфікації людини, тобто про характер праці. Характер праці може бути виконавчим або творчим.

Найбільш популярною в профорієнтації є психологічна класифікація професій, запропонована Е. Клімовим. Її основою є ділення на типи професій за предметом праці.

За "предметом праці" можна виділити 5 типів професій:

"Людина - людина"

"Людина - техніка"

"Людина - знакова система"

"Людина - художній образ"

"Людина - природа"

До типу професій "людина-людина" відносяться професії, де предметом праці виступають люди. Прикладом цього типу професій можуть бути професії: вчитель, бібліотекар, лікар, продавець, телефоніст, медсестра, вихователь, офіціант.

Тип професій"людина-техніка" вказує на те, що людина в процесі праці свою діяльність спрямовує на технічні об'єкти (машини, механізми). Найбільш поширеними професіями цього типу є: токар, слюсар, сталевар, шахтар, електромонтажник, технік-електрик, інженер-технолог, водій.

Тип професій "людина-знакова система" включає професії, де людина має справу з кресленнями, картами, текстами, символами. До цього типу відносяться, наприклад, такі професії: секретар-друкарка, редактор, бухгалтер, програміст, оператор зв'язку, телеграфіст, кресляр, топограф.

Тип професій"людина-художній образ" об'єднує професії, пов'язані з образотворчою, музичною, акторсько-сценічною діяльністю. Це такі професії, як художник, артист ансамблю, актор, композитор, скульптор, маляр-альфрейник (декоративна штукатурка), конструктор-модельєр одягу, письменник.

Тип професії"людина-природа" об`єднує професії, предметом праці яких є жива природа. До цього типу відносяться такі професії, як агроном, тракторист широкого профілю, зоотехнік, лісник, птахівник, ветеринар.

За "характером праці" виділяють два класи професій:

I. Професії виконавчого класу. Пов'язані з виконанням рішень, роботою за заданим зразком, дотриманням правил, що діють, і нормативів, дотриманням інструкцій, стереотипним підходом до вирішення проблем (агент, медсестра, продавець, приймальник замовлень, соціальний працівник, машиніст, оператор, верстатник, столяр, касир, друкарка, телефоніст, перукар). В більшості випадків професії цього класу не вимагають вищої освіти.

II. Професії творчого класу. Пов'язані з аналізом, дослідженням, випробуванням, контролем, плануванням, організацією і управлінням, конструюванням, проектуванням, розробкою нових зразків, ухваленням нестандартних рішень, вимагають незалежного і оригінального мислення, високого рівня розумового розвитку і, як правило, вищої освіти (лікар, менеджер, референт, психолог, вчитель, юрист, інженер, економіст, математик, архітектор, фізик).

Мотиви вибору професії:

Соціальні - виражаються у прагненні приносити користь суспільству.

Моральні - є одними з головних. Естетичні, пізнавальні і творчі перспективи майбутньої професії оцінюються із моральних позицій.

Естетичні - виражаються у прагненні до естетики праці, її краси, гармонії.

Пізнавальні - характеризуються прагненням розширити свій світогляд, розвинути здібності, досягнути високих показників.

Творчі - проявляються у прагненні бути оригінальним, робити нові відкриття.

Матеріальні - пов'язані з прагненням мати добре оплачувану професію і гарантію стабільного майбутнього.

Престижні - виражають прагнення обрати професії, які цінуються серед друзів і знайомих, дозволяють досягти привабливого становища у суспільстві, забезпечують швидке просування по службі.

Утилітарні - пов'язані з бажанням обрати професію, що дає змогу управляти людьми.

Професійний інтерес - це спрямованість людини на певний вид професійної діяльності (педагогічної, художньої, медичної тощо). Він є найважливішою спонукальною силою у поповненні знань людини про відповідну галузь трудової діяльності.
Алгоритм професійного самовизначення

Визначити кілька професій, які подобаються, до яких є прагнення, існують принципові можливості їхнього успішного освоєння й працевлаштування.

Шукати якнайбільше інформації про ці професії, знайомитися з людьми, які їх представляють.

Вислухати думки батьків, учителів, друзів, проаналізувати їх.

Скласти список істотних можливостей професії (наприклад, можливість спілкування з багатьма людьми, поїздки за кордон, висока зарплата тощо) і проаналізувати його щодо своєї мети, очікувань, мрій.

Визначити фізичні й психологічні риси, необхідні для кожної з професій.

Звернутися до психолога із проханням визначити, діагностувати інтереси, здібності, темперамент, особливості пам'яті, мислення тощо.

Прислухатися до своїх почуттів, інтуїції.

"Приміряти" до себе кожну із професій. Зіставити, зважити всі "плюси" і "мінуси".

Зробити вибір.

Упевнено йти до мети.

Підлітковий вік відіграє важливу роль у житті людини: в цей період формуються світогляд, система цінностей і характер, відбуваються процеси самопізнання і самовизначення, у тому числі й вибір майбутньої професії.
Рівень благополуччя людини пов'язаний із можливістю її самореалізації у різних сферах життя.

У наш час кожен має можливості для самореалізації.

Важливими компонентами стратегії самореалізації є самопізнання і розбудова позитивної самооцінки, самовизначення (в тому числі й професійне), саморегуляція, самоосвіта і самовиховання.

# data[].attributes.attachment_link.title
1. Самореалізація особистості - Основи здоров'я. 9 клас

# data[].attributes.attachment_link.description
Самореалізація у підлітковому та юнацькому віці. Складові самореалізації. Самопізнання і формування особистості. Формування самооцінки. Поняття життєвого самовизначення. Складові життєвого самовизначення. Критерії і мотиви для вибору професії. Профорієнтація. Самореалізація - це здатність людини пізнати себе і здійснити своє покликання. Кожна людина має потребу у самореалізації, однак не всі усвідомлюють ї ї значення.

# data[].attributes.headline
нашої бездушності, нашої 

# data[].attributes.body
нашої бездушності, нашої бай­дужості, нашої невихованості. Буду­ючи людське суспільство, дуже важ­ливо по-людськи побудувати і себе.
Щоб стати особистістю, необхідно, насамперед, пізнати себе. Себе доводиться пізнати все життя. Самопізнання – це своєрідний стандарт для процесу самореалізації особистості, який набуває особливого значення в підлітковому та юнацькому віці.
Життєвий шлях окремо взятої людини ніколи не вийде повторити, а його якість залежить від нас. Одним уд