# data[].attributes.attachment_link.title
Юрій Яновський — Майстер корабля (аудіокнига скорочено)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Михайло Хоменко

# data[].attributes.attachment_link.title
Худ. Фильм "Зачарованная Десна".

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Лепська

# data[].attributes.attachment_link.title
Остап Вишня. Особливості творів "Сом" та "Моя автобіографія" |Підготовка до ЗНО.

# data[].attributes.headline
"РОЗСТРІЛЯНЕ ВІДРОДЖЕННЯ". ОСТАП ВИШНЯ

# data[].attributes.subject
"РОЗСТРІЛЯНЕ ВІДРОДЖЕННЯ". ОСТАП ВИШНЯ

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Найкращі серіали Ever

# data[].attributes.attachment_link.title
"Розстріляне відродження". Остап Вишня

# data[].attributes.attachment_link.title
Місто_  цитати

# data[].attributes.headline
ЦИТАТНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ

# data[].attributes.subject
ЦИТАТНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ

# data[].attributes.attachment_link.title
Місто_  цитати

# data[].attributes.attachment_link.title
яновський_майстер корабля — копия

# data[].attributes.attachment_link.title
"Майстер корабля" ПЕРЕКАЗ

# data[].attributes.attachment_link.title
Я (Романтика). Микола Хвильовий

# data[].attributes.headline
Про Миколу Хвильового

# data[].attributes.subject
Про Миколу Хвильового

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Найкращі серіали Ever

# data[].attributes.attachment_link.title
“Розстріляне відродження”. Микола Хвильовий

# data[].attributes.headline
КИЇВСЬКІ НЕОКЛАСИКИ

# data[].attributes.subject
КИЇВСЬКІ НЕОКЛАСИКИ

# data[].attributes.attachment_link.title
київські неокласики

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
29 січня українці вшановують події кінця січня 1918 року, коли юні захисники Української Народної Республіки власною кров'ю вписали нову героїчну сторінку в історію українського визвольного руху - бій під Крутами.
Завдяки звитязі та сміливості українських вояків ворожий наступ більшовиків на Київ було зупинено на декілька днів. В цей час відбувалися переговори між Українською Народною Республікою і країнами Четверного союзу. 9 лютого 1918 року Брестський мирний договір було підписано. Він означав визнання самостійної Української Народної Республіки суб'єктом міжнародних відносин.

Сучасників особливо вразило поховання 27 юнаків, які потрапили після бою в полон до більшовиків і були ними страчені. На похороні у Києві біля Аскольдової могили голова Української Центральної Ради Михайло Грушевський назвав юнаків, які загинули в нерівній боротьбі, героями, а поет Павло Тичина присвятив героїчному вчинкові вірш "Пам'яті тридцяти".
На Аскольдовій Могилі
Поховали їх -
Тридцять мучнів українців,
Славних молодих...
Важливі акценти:
- бій під Крутами став успішною оборонною операцією. Наступ переважаючих сил ворога було зупинено на декілька днів. Це дало змогу представникам Української Народної Республіки підписати Брестський мирний договір із країнами Четверного союзу;

- Брестський мир означав визнання самостійної Української Народної Республіки суб'єктом міжнародних відносин;

- незалежність Української Народної Республіки довелося захищати від російської військової агресії, на початках силами добровольчих формувань;

- згодом українські війська за підтримки німецьких та австро-угорських (завдяки Брестському договору) звільнили від більшовиків всю територію України;

- події Української революції засвідчили: державність без армії неможлива;

- сміливість та жертовність крутянців зробила їх прикладом для майбутніх поколінь захисників України. З ними порівнюють захисників Донецького аеропорту в теперішній російсько-українській війні. Тому Героїв Крут в публіцистиці часто називають "першими кіборгами".

Пом'янімо ж сьогодні звитягу та безстрашність усіх тих, хто впродовж століть віддавав своє життя за незалежність України й продовжує це робити сьогодні.

Пам'ятаймо наших героїв!

Слава Україні!

# data[].attributes.attachment_link.title
Сьогодні - День пам'яті Героїв Крут

# data[].attributes.attachment_link.description
29 січня українці вшановують події кінця січня 1918 року, коли юні захисники Української Народної Республіки власною кров'ю вписали нову героїчну сторінку в історію українського визвольного руху - бій під Крутами. Завдяки звитязі та сміливості українських вояків ворожий наступ більшовиків на Київ було зупинено на декілька днів.

# data[].attributes.attachment_link.title
280px-Аскольдова_могила

# data[].attributes.attachment_link.title
21 Павло Тичина

# data[].attributes.attachment_link.title
Стефаник_Василь

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Микола Гурович Куліш

Микола Куліш у 1920-ті рр

Народився

6 (18) грудня 1892 Чаплинка, Дніпровський повіт, Таврійська губернія, Російська імперія

Помер

3 листопада 1937 (44 роки)
Сандармох, Медвеж'єгорський район, Карельська АРСР, Російська РФСР, СРСР

Поховання

Сандармох

Громадянство

Російська імперія, УНР, СРСР

Національність

українець

Діяльність

драматург

Сфера роботи

література драма журналістика педагогіка [1] [1] і [1], [1],

Мова творів

українська, російська

Напрямок

модернізм

Жанр

п'єса

Magnum opus

Мина Мазайло - Патетична соната

Членство

ВАПЛІТЕ

Діти

Куліш Володимир Миколайович

Автограф

Куліш Микола Гурович у Вікісховищі

Висловлювання у Вікіцитатах

Роботи у Вікіджерелах

Микола Гурович Куліш (18 грудня 1892, Чаплинка, Дніпровський повіт, Таврійська губернія, Російська імперія, нині Херсонська область, Україна - 3 листопада 1937, Сандармох, Медвеж'єгорський район, Карельська АРСР, Російська РФСР, СРСР) - український письменник, режисер, драматург, представник Розстріляного відродження.

Враження від дитинства загалом Микола Куліш лаконічно узагальнив у автобіографії, написаній 1921 року.

З 9 років навчався у церковно-парафіальній школі, де виявився здібним учнем. Чаплинські інтелігенти (особливо енергійний шкільний вчитель Володимир Пилипович Губенко, який довго переконував батьків Миколи Куліша, що їхній син дуже здібний) вирішили допомогти обдарованому хлопцеві і зібрали кошти - близько 100 карбованців - щоб він міг продовжувати освіту.

Микола Куліш

З 1905 року навчався в Олешківському (тепер Олешки Херсонської області) міському чотирикласному училищі. Куліш запізнався з патріархальністю Олешків у перший же день. Приятель Куліша по училищу Антон Алейников згадував: "Куліша привела до хати наша мати. Вона казала, що цього хлопчика помітила на Базарному майдані в передвечір'я і, довідавшись із розпитувань, що йому ніде зупинитися, привела до себе додому ... Ми всією родиною, 9 душ, жили в одній великій кімнаті, спали на полу, а Кулішеві виділили житлову площу на печі й запнули фіранкою". Нічим не прикметна хата Алейникових, на Міщанській (нині вул. Самарця), де Куліш так і лишився жити, збереглася. Саме в Олешках Куліш і знайомиться з відомим письменником і перекладачем Іваном Дніпровським, який згодом написав багато спогадів про Куліша. Проте через свою різку вдачу і здатність групувати навколо себе критично мислячих учнів, він мав погані стосунки з керівництвом. Через це Куліша декілька разів відраховували з училища, як він писав з автобіографії "за организацию кружков молодежи и непочтение к начальству".

Але не зважаючи на це, Кулішеві вдалося 1908 року вступити до Олешківської прогімназії. Тут він навчання не закінчив, оскільки заклад закрили у часі, коли до закінчення її Кулішеві залишалося зовсім небагато.

Мешкав на квартирі свого гімназійного приятеля Всеволода Невелля, де й познайомився зі своєю майбутньою дружиною Антоніною Невелль.

Перші літературні спроби

Загалом у літературному розвитку Миколи Куліша містечко Олешки посідає особливе місце, адже тут він починає писати. Перші його твори - це сатиричні вірші, фейлетони, епіграми, що з'являються на сторінках учнівських рукописних журналів "Наша жизнь", "Колючка", "Стрела", "Веселое язычество", ініціатором і редактором яких він сам і був. Інші, недруковані твори поширювалися у списках серед підлітків та молоді і згодом мали значний вплив на них.

В Олешках також з'являються перші драматичні спроби Куліша - колоритні малюнки з колишнього життя. 1913 року він пише першу п'єсу "На рыбной ловле" російською мовою, що згодом лягла в основу комедії "Отак загинув Гуска".

Микола Куліш в часи Першої світової війни

Коли Миколі Кулішеві було 22 роки, він надіслав документи до Новоросійського університету на філологічний факультет, де його навіть зарахували на перший курс. Проте ці плани перервав початок Першої світової війни, коли у серпні 1914 року його мобілізували до війська.

В армії несподівано для себе Микола Куліш робить військову кар'єру.

Спочатку він служив рядовим у запасному батальйоні і перед відправкою на фронт захотів побачити свою наречену Антоніну, яка була вчителькою у селі за 72 версти від казарми. Тому він самочинно залишив казарму, через що отримав покарання від полковника, хоча й не дуже суворе.

У 1914 році полковник відправив його до Одеської школи прапорщиків, після закінчення якої він вирушає на фронт.

На 1916 підпоручик 224-го піхотного Юхновського полку 56 піхотної дивізії РІА. 20 вересня 1916 року поранений біля села Воля Садовська.14 жовтня 1916 р. поступив в Херсонський лазарет Олексіївського товариства сестер милосердя Російського товариства Червоного Хреста.

1915-1917 роки проводить на передовій. І тут продовжує писати твори. Здебільшого це були вірші й невеличкі драматичні сцени. Деякі його поезії друкувалися у армійській газеті, а одноактні п'єси розігрували солдати.

Перша світова війна погано відбилася на здоров'ї Миколи Куліша: у нього поранення, контузія, посилення критичних настроїв. У 1917 році, вже будучи офіцером, Микола Куліш під час Лютневої революції стає на її бік, пов'язуючи з цим свої надії на побудову гуманістичного і справедливого суспільства.

Микола Куліш-прапорщик серед друзів під час відпустки. Олешки. 1918

З початку 1918 року - голова Олешківської ради робітничих і селянських депутатів.

У липні 1919 року, перебуваючи в Херсоні, Микола Куліш формує Дніпровський селянський полк у складі Червоної Армії. З цим полком він згодом захищав Херсон і Миколаїв у боях з денікінцями.

За гетьманського правління Скоропадського Миколу Куліша було ув'язнено на 5 місяців.

Після повернення Червоної Армії в Україну, він стає начальником штабу групи військ Херсонського та Дніпровського повітових військкоматів.

Після демобілізації керував органами народної освіти в Олешківському повіті, редагував газету "Червоний Шлях" у Єлизаветграді. В цей період складає першу українську абетку для дорослих - "Первинка", в якій використав твори класичної української літератури, а також деякі власні. Організовуючи школи, дбаючи за учнів та вчителів, Микола Куліш багато подорожує південною Україною. Під час голоду 1921-1922 років Куліш усіляко намагався допомогти школярам і учням. Події цього періоду життя він зображує у документально-нарисовій повісті російською мовою "По весям и селам". Цей твір складається із двох частин: "Из записной книжки 1921 года" та "Из записной книжки 1922 года" (опубліковані в одеському педагогічному журналі "Наша школа" № 3, 4-5 за 1923 р.). У ньому Микола Куліш використовує елементи художньої оповіді, публіцистичні міркування, документалізовані спостереження, за допомогою яких описав голод у Таврії.

У 1922 році працював у губернському відділі народної освіти в Одесі на посаді інспектора шкіл. В 1924 році написав п'єсу "97", в якій розповів про голод 1921-1922 років на Херсонщині. Постановки цього твору та п'єси "Комуна в степах" (1925) на харківській сцені принесли Кулішу загальне визнання. У 1924 році Куліш також знайомиться із Юрієм Смоличем - відомим письменником і громадським діячем, який залишив багато спогадів про Куліша.

В Одесі письменник стає членом письменницької спілки "Гарт". Цікавиться культурним, літературним і мистецьким життям України свого часу.

У Зінов'євську з кінця квітня до початку червня 1925 року редагує газету "Червоний шлях". У цей час листувався з Іваном Дніпровським та іншими відомими культурними діячами.

Портрет Миколи Куліша, виконаний М. Чорнокайським

1925 року переїжджає до Харкова, де знайомиться із такими визначними діячами української літератури як Микола Хвильовий, Лесь Курбас, Остап Вишня, Володимир Сосюра, Юрій Яновський, Павло Тичина, Григорій Епік та інші. У цей період входить до літературної організації "ВАПЛІТЕ".

Веде багаторічну плідну співпрацю з трупою театру "Березіль" та його режисером Лесем Курбасом, з яким познайомився 1925 року.

З середини 1920-х років Микола Куліш поступово стає однією з центральних постатей українського літературного, громадського і мистецького життя, а також центральною постаттю тодішньої української драматургії. Через це у листопаді 1926 року його було обрано президентом "ВАПЛІТЕ" і до січня 1928 року він обіймав цю посаду. У 1926-1928 роках входить до складу редакційної колегії журналу "Червоний Шлях", друкується в альманасі "Літературний ярмарок", пише статтю "Критика чи прокурорський допит", де захищає право митця на самобутність та внутрішню незалежність.

З кінця 1929 року - член президії нового літературного об'єднання "Пролітфронт".

Проте з початком 1930-х років у житті Миколи Куліша настають трагічні сторінки: більшість його творів, що доти були досить популярними, зазнають великої політичної та естетичної критики. За допомогою пробільшовицьких літературних критиків та літературознавців творчість Миколи Куліша стає однією із негативних тенденцій у тогочасній українській літературі. Публіка та вищі ешелони влади категорично не сприйняли драму "Маклена Граса".

Микола Куліш, 1929 рік

Після того як Микола Куліш на недовгий час покидає Харків і мандрує Херсонщиною, бачачи голодомор 1933 року, він починає розчаровуватися у революційних ідеях. У цей час проти нього спрямовується ідеологічна кампанія, у ході якої затверджується, що п'єси "Народний Малахій", "Мина Мазайло", "Патетична соната" мають за основу ворожі комуністичному режиму погляди.

На першому всесоюзному з'їзді радянських письменників, що відбувся 17 серпня - 1 вересня 1934 року Миколу Куліша оголосили буржуазно-націоналістичним драматургом. 19 серпня на ранковому засіданні І. Кулик у своїй доповіді про напрямки розвитку української літератури схарактеризував Миколу Куліша як митця, що є представником "виявів націоналізму" в драматургії, та як художника, "більшість п'єс якого є відверто націоналістичними і ворожими нам" і зазначив, що на них базувалася робота театру "Березіль", коли ним керував Лесь Курбас.

У грудні 1934 року, перед похоронами свого друга Івана Дніпровського, Миколу Куліша було заарештовано органами НКВС і звинувачено у приналежності до націоналістичної терористичної організації і зв'язках з ОУН. Під час судового процесу у "Справі боротьбистів" в березні 1935 року виїзною Військовою колегією Верховного суду разом з Г. Епіком, Є. Плужником, В. Підмогильним, О. Ковінькою та іншими засуджений до 10 років Соловецьких таборів.

На Соловках утримувався в суворій ізоляції. 3 листопада 1937 року, за постановою особливої трійки НКВС по Ленінградській області від 9 жовтня 1937 р., розстріляний в урочищі Сандармох Медвеж'єгорського району, Карелія, у складі т. зв. "Соловецького етапу" у кількості 1111 осіб, разом із Лесем Курбасом, Валер'яном Підмогильним, Юрієм Мазуренком та Григорієм Епіком.

До 1997 року дослідники робили припущення, що в'язні Соловецького етапу були скинуті з баржі у Біле море. Проте ця версія спростована карельським "Меморіалом", який знайшов справжнє місце убивства українських класиків, зокрема й Миколи Куліша.

Реабілітований 4 серпня 1956 року за відсутністю складу злочину.

Микола Куліш займався літературною діяльністю майже все своє життя - 30 років із 45. Драматург писав навіть тоді, коли перебував на Соловках, в ув'язненні. За 1923-1934 роки Микола Куліш створив близько 15 п'єс. Проте тексти першого ("На рыбной ловле") та останнього ("Такі") твору були вилучені у письменника під час арешту, і тому вважаються втраченими.

Перші п'єси "97" (1924), "Комуна в степах" (1925) переважно реалістично-побутового характеру; комедія-фарс "Хулій Хурина" (1926) має експресіоністичні риси; "Зона" (1926) - гостра сатира на партійних кар'єристів, комедія "Отак загинув Гуска" (1925) має елементи символізму. Творчою вершиною стали п'єси "Народний Малахій" (1927), "Мина Мазайло" (1929). Тема цих п'єс - облудність ідеалів комуністичної революції, національне пристосуванство і фальш міщанського середовища. "Патетична соната" (1929) показує боротьбу трьох сил - комуністичної, білогвардійської і національно-патріотичної у 1917-18 рр. У п'єсі використано засоби тогочасної експериментальної драми у поєднанні з традиційним українським театром (вертеп).

У 1930-х рр. Куліш написав п'єси "Маклена Граса" (1933), "Прощай, село" (1933, перевидано 1934 р. під назвою "Поворот Марка"), "Вічний бунт" та ін. Твори Куліша гостро критикувала офіційна критика. Більшість його творів були поставлені на сцені театру "Березіль".

Твори. - Нью-Йорк: Українська вільна академія наук, 1955.

П'єси. - Київ: Державне видавництво художньої літератури, 1960.

П'єси. Листи. - Київ: Дніпро, 1969.

П'єси / Післямова Д. Вакуленко. - К. : Дніпро, 1983. - 334 с

Твори в двох томах / Упорядк. та вступ. ст. Л. С. Танюка. - Київ: Дніпро, 1990: Т. 1 : П'єси. - 509 с.; Т. 2: П'єси, статті, виступи, документи, листи, спогади про письменника. - 877 с.

П'єси / Уклад. А. Я. Бельдій; Під ред. Л. П. Марченко; Худож. І. М. Галушка. - Київ: Наукова думка, 1998. - 304 с.

П'єси / Уклад. А. Я. Бельдій; Під ред. Л. П. Марченко, Н. М. Отрох; Худож. І. М. Галушка. - К.: Наукова думка, 2001. - 368 с.

Вибрані твори. - Київ: Смолоскип, 2014. - 968 с. (Серія "Розстріляне Відродження").

97 : вибрані п'єси. - Київ: Видавничий дім "Кондор", 2021. - 196 с.

За творами письменника знято телефільми: "Закут", "Мина Мазайло", "Народний Малахій". Йому присвячено стрічки: "Микола Куліш" (1970), "Микола Куліш" (1991), документальні кінокартини "Пастка", "Тягар мовчання" (1991).

На честь Миколи Куліша в Дніпрі названо вулицю Миколи Куліша. Також вулиці його імені існують в інших населених пунктах.

Херсонський обласний український музично-драматичний театр із 1990 року носив ім'я ім. Миколи Куліша, а з 2005 року називається Херсонський обласний академічний музично-драматичний театр ім. М. Куліша.

1963 року іменем Миколи Куліша був названий теплохід на підводних крилах типу "Ракета" - один із перших на Дніпрі.

18 січня 2024 р. на його честь була названа бібліотека у Києві.

# data[].attributes.attachment_link.title
Куліш Микола Гурович - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Микола Гурович Куліш Микола Куліш у 1920-ті рр Народився 6 (18) грудня 1892 Чаплинка, Дніпровський повіт, Таврійська губернія, Російська імперія Помер 3 листопада 1937 (44 роки) Сандармох, Медвеж'єгорський район, Карельська АРСР, Російська РФСР, СРСР Поховання Сандармох Громадянство Російська імперія, УНР, СРСР Національність українець Діяльність драматург Сфера роботи література драма журналістика

# data[].attributes.headline
МОДЕРНІЗМ:                                                                     неореалізм

# data[].attributes.subject
МОДЕРНІЗМ:                                                                     неореалізм

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Біографія Богдана-Ігоря Антонича не багата на життєві події. Письменникова життєва свічка зотліла надто швидко. Складно й уявити, скільки цінних творів міг би залишити у спадщину митець, якби йому доля подарувала ще кілька десятиліть. Цей матеріал буде корисним для усіх, хто вивчає історію української літератури.
Богдан Ігор Антонич народився 5 жовтня 1909 року в с.Новиця Горлицького повіту, в родині священика. Справжнє прізвище батька було Василь Кіт; родина змінила прізвище перед народженням Ігоря.

Початкову освіту здобував Антонич вдома, під наглядом приватної вчительки, а гімназію закінчив у Сяноці.

Антонич почав писати вірші ще дитиною. Він продовжував писати їх в середній школі, але тому, що школа була польська і що він перебував тоді майже виключно в польському оточенні, його юнацькі твори були написані по-польськи.

Восени 1928 року Антонич переїхав до Львова і вступив до Львівського університету. Цей етап його життя мав вирішальне значення для розвитку його творчої особистости. Бо хоч університет був польський, велика частина його студентів складалася з українських інтелігентів. Вони заохочували молодого поета писати по-українському і помагали вивчити українську літературну мову. Перші свої українські вірші він читав у колі студентів-українців.

Антонич пристрасно включився в літературне та громадське життя столиці Західної України і наполегливо почав вивчати нюанси української мови, вчитуючись не тільки в словники та граматично-лінгвістичні підручники, але також у твори поетів Радянської України.

Перший свій вірш поет опублікував 1931 року у пластовому журналі "Вогні". Потім він містив поезії в багатьох періодичних виданнях.

Незважаючи на велику поетичну творчість і трудний процес засвоєння літературної мови, поет все-таки знаходив час на працю в інших жанрах та на публіцистику. Він:

виступав з доповідями про українську та чужу літератури;

робив переклади;

писав етапі та рецензії;

на сторінках преси, під псевдонімом Зоїл, сперечався про політичні та громадські справи;

публікував сатиричні фейлетони та пародії, що в них виявив гостру дотепність;

у "Дажбозі" вів літературну хроніку.

Крім того, він пробував своїх сил у прозі та драматургії. Залишилася незакінчена новеля "Три мандоліни" та великий фрагмент повісти, що мала називатися "На другому березі". Він склав лібретто до опери "Довбуш", що її мав написати Антін Рудницький.

Треба згадати і редакторську діяльність Антонича: він деякий час редагував журнал "Дажбог" і також, з Володимиром Гаврилюком, журнал "Карби".

Антонич також малював, грав на скрипці і компонував музику, навіть мріяв бути композитором. Ці галузі мистецтва, особливо малярство, дуже сильно вплинули на його лірику.

Помер Антонич на двадцять восьмому році життя. Запалення сліпої кишки привело до дуже тяжкого запалення олегочної, що його все-таки лікарям вдалося перебороти. Але як поет уже видужував, перевтомлене довгою і високою гарячкою серце не витримало.

# data[].attributes.attachment_link.title
Біографія Богдана-Ігоря Антонича

# data[].attributes.attachment_link.description
Біографія Богдана-Ігоря Антонича не багата на життєві події. Письменникова життєва свічка зотліла надто швидко. Складно й уявити, скільки цінних творів міг би залишити у спадщину митець, якби йому доля подарувала ще кілька десятиліть. Цей матеріал буде корисним для усіх, хто вивчає історію української літератури.

# data[].attributes.attachment_link.title
'Розстріляне відродження'. Максим Рильський

# data[].attributes.headline
МОДЕРНІЗМ: неоромантизм

# data[].attributes.subject
МОДЕРНІЗМ: неоромантизм

# data[].attributes.headline
___модернізм      ((імпресіонізм ))

# data[].attributes.subject
___модернізм      ((імпресіонізм ))

# data[].attributes.headline
МОДЕРНІЗМ:                                                                  -неокласицизм

# data[].attributes.subject
МОДЕРНІЗМ:                                                                  -неокласицизм

# data[].attributes.headline
МОДЕРНІЗМ:                                                                                                -"сонячний кларнетизм" (символізм)

# data[].attributes.subject
МОДЕРНІЗМ:                                                                                                -"сонячний кларнетизм" (символізм)

# data[].attributes.headline
  МОДЕРНІЗМ:                                                             ____символізм   

# data[].attributes.subject
  МОДЕРНІЗМ:                                                             ____символізм   

# data[].attributes.headline
   МОДЕРНІЗМ:                                                                                    - символізм               

# data[].attributes.subject
   МОДЕРНІЗМ:                                                                                    - символізм               

# data[].attributes.headline
МОДЕРНІЗМ:                                         -неоромантизм                     

# data[].attributes.subject
МОДЕРНІЗМ:                                         -неоромантизм                     

# data[].attributes.headline
МОДЕРНІЗМ: _____експресіонізм

# data[].attributes.subject
МОДЕРНІЗМ: _____експресіонізм

# data[].attributes.headline
МОДЕРНІЗМ:  ___неоромантизм,                                        ___символізм

# data[].attributes.subject
МОДЕРНІЗМ:  ___неоромантизм,                                        ___символізм

# data[].attributes.headline
___модернізм      ((імпресіонізм ))

# data[].attributes.subject
___модернізм      ((імпресіонізм ))

# data[].attributes.attachment_link.title
30_ДОВЖЕНКО_теорія

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Лепська

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз твору "Зачарована Десна". Найцікавіші та найважливіші факти про кіноповість.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Лепська

# data[].attributes.attachment_link.title
Олександр Довженко. Зачарована Десна.  Переказ твору.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Лепська

# data[].attributes.attachment_link.title
Валер'ян Підмогильний. "Місто" переказ твору.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Константин Мельник

# data[].attributes.attachment_link.title
Місто. Валер’ян Підмогильний. (Частина 1 з 2)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Лепська

# data[].attributes.attachment_link.title
Юрій Яновський "Майстер корабля". Частина 2

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Лепська

# data[].attributes.attachment_link.title
Юрій Яновський "Майстер корабля". Частина 1

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Лепська

# data[].attributes.attachment_link.title
"Я (Романтика)" Микола Хвильовий. Переказ твору

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Елена Тупицына

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер " Я ( Романтика)" 11-Б

# data[].attributes.attachment_link.title
Микола Хвильовий   "Я (Романтика)", короткометражний фільм режисера Михайла Калюжного

# data[].attributes.headline
В.СОСЮРА "ЛЮБІТЬ УКРАЇНУ!"

# data[].attributes.subject
В.СОСЮРА "ЛЮБІТЬ УКРАЇНУ!"