# data[].attributes.headline
Моторошний варіант гри

# data[].attributes.subject
Моторошний варіант гри

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.title
"Кораліна" Ніл Гейман

# data[].attributes.attachment_link.description
Відповідники - Перетягніть усі ключові слова до їх визначень.

# data[].attributes.headline
Інтерактивна вправа

# data[].attributes.subject
Інтерактивна вправа

# data[].attributes.body
Спробуйте!

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.title
"Кораліна" Ніл Гейман

# data[].attributes.attachment_link.description
Відповідники - Перетягніть усі ключові слова до їх визначень.

# data[].attributes.headline
Дещо про ґудзики...

# data[].attributes.subject
Дещо про ґудзики...

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Світ Фентезі

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Усі ми, діти та дорослі, мріємо бути сміливими й сильними, однак на практиці дуже часто лякаємося купи речей і не можемо подолати навіть буденні перешкоди. Але "бути хоробрим не означає не мати страху... Ти можеш бути смертельно перепудженим, але все-таки вчинити те, що маєш учинити", - розповідає Ніл Ґейман своїм маленьким донечкам, а заразом і читачеві у не по-дитячому моторошній повісті "Кораліна".
У центрі сюжету - дівчинка Кораліна, яка разом зі своїми батьками оселяється у старому будинку з пришелепкуватими сусідами. Поверхом нижче мешкають дві товстезні пані, колишні актриси міс Примула і міс Форсібілла, які на старості років стали нікому не потрібними. Обидві вправляються в читанні майбутнього по чайному листю й доглядають за цілою зграєю тер'єрів. А на горищі віддавна живе п'яниця містер Бобо, який запевняє, буцімто тренує мишачий цирк.

Якось допитлива Кораліна знаходить дверцята, що ведуть до таємничого світу - схожого на її власний, але кращого. Тут мама завжди привітна, а тато смачно готує, мишачий цирк існує насправді, а сусідки-актриси - молоді й гарні. Але є одна моторошна відмінність: замість очей всі мають пришиті ґудзики. Та й захопливий барвистий світ - лише хитромудра пастка...

Усесвітньо відомий кінорежисер Гільєрмо дель Торо колись правильно зазначив, що діти за своєю природою - невротики, і Ґейман згоден з цією тезою. Дітлахів лякає усе на світі: дивні сходи, темні комори та незнайомі люди. Автор дитячої повісті вправно грається з потаємними страхами ще не до кінця сформованих особистостей, уособлюючи їх у почварах. Цікаво, що химерне ім'я головної героїні - Кораліна, а не Кароліна, за зізнанням автора, виникло випадково. Але він використав його, демонструючи, як усі навколо прагнуть стандартизувати незвичайну дівчинку - її інтереси, її зовнішній вигляд і навіть ім'я. Окрім того, висвітлюється інший дитячий комплекс: переконання, що чужі батьки завжди кращі. Вони добріші, смачніше готують, цікавіше виглядають, більше дозволяють... Усе це втілюють "інші" мама й тато Кораліни, які за всю свою люб'язність хочуть малесенької поступки - аби дівчинка дозволила пришити ґудзики замість очей.

Ці маленькі ґудзички ховають низку метафор. Дорослий читач одразу подумає про 2 монети - зловісну плату Харону, який має перевезти померлого через Стікс. Зрештою, прийнявши пропозицію самозванців, дівчинка помре для своїх батьків - та й навряд чи виживе у цьому чудесному новому світі. Також можуть виникнути асоціації з останніми роботами Девіда Бові, у яких фігурував персонаж з ґудзиками замість очей. Зрозуміло, що навряд чи музикант надихався саме Кораліною, радше Ґейман і Бові звертаються до одних і тих самих архетипів. Найцікавіше, що, за зізнанням самого Ґеймана, такий моторошний страх ґудзики замість очей викликають саме у дорослих, а не у дітей. "Діти вважають людей з ґудзиками замість очей класними. Поки мені не траплялися діти, для яких би це становило проблему. У них же є ляльки з ґудзиками замість очей, і це їх не лякає. Я щотижня отримую листи зі шкіл з малюнками. Дітям шалено весело таке малювати", - розповідав письменник в одному з інтерв'ю. Таким чином, виникає інша асоціація. Іграшки з ґудзиками замість очей - і такі самі люди. Дозволивши Іншій матері пришити цей аксесуар, Кораліна погодилася б стати її іграшкою, позбавленої власної волі, потреб і особистості.

Написана для власних доньок у вільний від роботи час, повість отримала низку премій та нагород, ставши чимось більшим за казочку для домашнього вузького кола. Через 7 років після її публікації режисер Генрі Селик випустив на широкі екрани однойменний мультфільм, який у списку найкасовіших лялькових мультфільмів посів третє місце після "Втечі з курника" та "Воллас і Ґромміт: прокляття кролика-перевертня".

Історія, переказана мовою лялькової анімації, здобула нових барв та підтекстів. Режисера підібрали дуже вдало, адже він не вперше працював з таким матеріалом. Ще у 1993 році він працював з Тімом Бартоном над класикою сучасної анімації - "Жахом перед Різдвом". Звертаючись до того самого стилю, він міцно вкорінює повість Ґеймана серед макабричних бартонівських шедеврів, хай навіть останній не брав жодної участі в роботі над "Кораліною". Трішки інакше, ніж у книжці, вибудовується саспенс: у мультфільмі Кароліна кілька разів, засинаючи в чарівному світі, прокидається у світі реальному - але востаннє метод не спрацьовує. З одного боку, це допомагає збільшити тривалість доволі короткої повісті, а з іншого, сильніше нагнітає атмосферу. Вдалі повернення додому ще більше розслабляють глядача, особливо юного, тому подальша безвихідь лякає сильніше. Окрім того, у фільмів з'являється персонаж дивакуватого хлопчика, з яким чоловічій аудиторії мультфільму значно легше себе ототожнювати. Метафора іграшки оприявлюється на екрані чіткіше, ніж у книжці. Сцена на початку демонструє, як саме лиховісна Інша матір шиє ляльку з ґудзиками замість очей. По суті, Генрі Селик використовує пояснення, яке пізніше надав Ґейман у інтерв'ю щодо сюжету своєї казки. Окрім того, у мультфільмі всі персонажі обростають купою різноманітних деталей, часом дуже милих. Взагалі мультиплікаційна версія значно складніша і доросліша за літературну. Звісно, це жодним чином не применшує чеснот книжки, але якщо повість розрахована на дітей 6-12 років, то мультфільм універсальніший і здатен налякати навіть батьків.

Тим не менш, книжка має і свої, суто літературні фішки: наприклад, макабричні пісеньки мишей і жартівлива колискова, яку склав тато Кораліни. Олександр Мокровольський переклав їх весело, жваво і в риму. Його переклад вирізняють словесні ігри та унікальна атмосфера. Першому українському перекладачеві "Гобіта" вдалася й "Кораліна".
"Кораліна" - чудовий зразок дитячої літератури. Повість здатна як навчити чомусь читача, так і розважити й налякати його. У ній є мораль, але немає моралізаторства, яке дуже часто вбиває навіть найкращі ідеї. А персонаж харизматичного й іронічного кота нікого не залишить байдужим. Анатолій ПІТИК та Катерина ПІТИК

# data[].attributes.attachment_link.title
Кораліна: жахи про ґудзики та батьків

# data[].attributes.attachment_link.description
Усі ми, діти та дорослі, мріємо бути сміливими й сильними, однак на практиці дуже часто лякаємося купи речей і не можемо подолати навіть буденні перешкоди. Але "бути хоробрим не означає не мати страху... Ти можеш бути смертельно перепудженим, але все-таки вчинити те, що маєш учинити", - розповідає Ніл Ґейман своїм маленьким донечкам, а заразом і читачеві у не по-дитячому моторошній повісті "Кораліна".

# data[].attributes.headline
"Кораліна - Аліса, створена Кінгом?"

# data[].attributes.subject
"Кораліна - Аліса, створена Кінгом?"

# data[].attributes.attachment_link.title
Літературний квілт "Кораліна"

# data[].attributes.attachment_link.description
lino is an online web sticky note service that can be used to post memos, to-do lists, ideas, and photos anywhere on an online web canvas. lino is a completely free service that runs on all popular web browsers.

# data[].attributes.attachment_link.title
Коралина в стране кошмаров /мультфильм/

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Бібліотека ім. В.В.Маяковського

# data[].attributes.attachment_link.title
Ніл Гейман «Кораліна»  (огляд-порада «Книга. Фільм. Читач»)

# data[].attributes.headline
Літературний квілт

# data[].attributes.subject
Літературний квілт

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ніл Ґейман

Кораліна

Подаєтья російською мовою

Твір українською мовою можна придбати на сайті видавництва КМБУКС

Я начал писать эту книгу для Холи, а закончил - для Мэдди.

Сказки - больше, чем правда, не потому, что в них рассказывается о существовании драконов, а потому, что они говорят нам: драконов можно победить.

Д. К. Честертон

Коралина нашла дверь почти сразу после того, как они переехали.

Это был очень старый дом с мансардой и подвалом. Его окружал заросший сад с огромными старыми деревьями.

Дом был большой, и семья Коралины заняла квартиру на втором этаже.

На других этажах этого старого дома поселились другие жильцы.

Мисс Спинк и мисс Форсибл, две упитанные маленькие старушки, жили на первом этаже, под квартирой Коралины. Они держали нескольких пожилых шотландских терьеров, которых, кажется, звали Хэмиш, Эндрю и Джок. Как сообщила Коралине мисс Спинк при первой же встрече, они обе когда-то были актрисами.

- Знаешь, Каролина, - сказала мисс Спинк, неправильно произнося имя девочки, - и я, и мисс Форсибл в свое время были знаменитыми актрисами. Нас знали далеко за пределами Англии, милочка. Не давай Хэмишу фруктовое пирожное, а то у него разболится живот, и он всю ночь будет мучиться.

- Меня зовут Коралина, а не Каролина. Коралина.

Над Коралиной, прямо под крышей, жил чудаковатый старик с огромными усами. Он сказал Коралине, что дрессирует мышей для цирка, но смотреть на это никому не разрешает.

- Однажды, малышка Каролина, когда номера будут готовы, весь мир увидит мой чудесный мышиный цирк. Хочешь знать, почему тебе нельзя увидеть их прямо сейчас? Ты ведь об этом хотела сейчас спросить?

- Нет, - ответила Коралина спокойно, - я хотела бы попросить вас не называть меня Каролина. Мое имя Коралина.

- Причина, по которой ты не можешь увидеть мышиный цирк прямо сейчас, - сказал старик с верхнего этажа, - в том, что номера еще недостаточно отрепетированы. К тому же мышки отказываются играть песенку, которую я для них написал. Все мои песенки для мышей нужно играть в ритме "ту-дум, ту-дум". А белые мышки почему-то играют нечто похожее на "пам-парам". Вот я и думаю, может, стоит начать кормить их другим сортом сыра?

Коралина не поверила, что мышиный цирк существует на самом деле, и решила, что старик его выдумал.

Она начала исследовать сад. Он был очень большой. На самом его краю располагался старый теннисный корт. Никто из жильцов дома не играл в теннис - в ограде зияли дыры, а сетка совсем сгнила.

Да и весь сад выглядел старым и неухоженным: низкие и чахлые розовые кусты, альпийская горка, на которой, кроме голых камней, ничего не было. На лужайке "ведьминым кольцом" росли коричневые поганки. Когда Коралина случайно задела одну ногой, запах был отвратительным.

Она нашла и колодец. В первый же день после переезда мисс Спинк и мисс Форсибл предупредили Коралину, что подходить близко к этому колодцу опасно, поэтому она была просто вынуждена заняться его поисками, чтобы знать, в какую именно часть сада ей забредать не следует.

Она нашла колодец на третий день за деревьями, в густой высокой траве, недалеко от теннисного корта. Он был круглый, низкий, сложенный из кирпича, почти скрытый буйной растительностью. Отверстие колодца закрывали доски, чтобы никто в него случайно не упал. В одной из досок была небольшая дырка, Коралина бросала в нее камешки и желуди и считала, сколько пройдет секунд до того, как они плюхнутся в воду.

Гуляя по саду, она нашла ежа, змеиную кожу (без змеи), камень, очень похожий на лягушку, и жабу, похожую на камень.

Еще ей встретился черный надменный кот, который, сидя то на стене, то на пне, наблюдал за ней. Когда Коралина пробовала к нему подойти поближе и поиграть, он каждый раз гордо уходил.

Первые две недели после переезда в новый дом она провела, исследуя сад и его обитателей.

Мама звала ее домой только на обед и ужин. А еще следила за тем, чтобы Коралина перед выходом на улицу надевала теплую одежду: лето в этом году выдалось довольно холодное. Каждый день девочка исследовала окрестности, но однажды утром пошел дождь, и в этот день Коралине пришлось остаться дома.

- Чем бы мне заняться? - спросила Коралина.

- Почитай, - ответила мама. - Посмотри видео. Поиграй в игрушки. Сходи поболтать к мисс Спинк и мисс Форсибл или к старику, что живет наверху.

- Нет, - сказала Коралина. - Ничего этого я делать не хочу. Я хочу продолжить свои исследования.

- Делай, что хочешь, - сказала мама, - только не устраивай беспорядка.

Коралина подошла к окну и стала смотреть на дождь. Бывают дожди, под которыми можно гулять, но этот лил как из ведра, он обрушивался на землю и поднимал тучи брызг. Это был очень деловой дождь, и основным его делом на сегодня было превратить сад в грязное и мокрое месиво.

Коралина пересмотрела все кассеты с фильмами, которые нашла дома, поиграла со всеми игрушками и перечитала все свои книжки.

Она включила телевизор и переключала его с канала на канал, но, кроме скучных людей, рассуждавших о фондовых рынках, и ток-шоу, по телевизору ничего не показывали.

Наконец она наткнулась на передачу, которая ее заинтересовала. Шла вторая половина программы о жизни животных. В ней рассказывалось о том, как животные, птицы и насекомые в случае опасности превращаются кто в листики, кто в веточки, кто в других животных. Это немного ее развлекло, но программа закончилась, а дальше по телевизору стали рассказывать о какой-то кондитерской фабрике.

Она решила, что сейчас самое время поболтать с папой.

Папа и мама Коралины работали на компьютерах, а это значит, что большую часть времени они проводили дома. У каждого из них был свой кабинет.

- Привет, Коралина, - произнес папа, не поворачивая головы, когда она вошла.

- Знаешь, - сказала Коралина, - а на улице дождь...

- Действительно, - подтвердил папа, - льет как из ведра.

- Вовсе нет, - возразила Коралина, - так, слегка накрапывает. Можно мне погулять?

- А что говорит мама?

- Она сказала: "Ты не пойдешь гулять в такую погоду, Коралина Джонс".

- Тогда нет.

- Мне ужасно хочется что-нибудь поисследовать.

- Исследуй квартиру, - предложил папа. - Вот тебе лист бумаги и карандаш. Пересчитай все двери и окна. Перепиши все предметы голубого цвета. Сходи к баку с горячей водой. А мне дай спокойно поработать.

- Можно я пойду в гостиную?

- Только не устраивай беспорядка и ничего не трогай.

Коралина подумала, потом взяла бумагу и карандаш и отправилась исследовать квартиру.

В чулане рядом с кухней она обнаружила бак с горячей водой.

Пересчитала все предметы голубого цвета - сто пятьдесят три.

Пересчитала окна - двадцать одно.

Потом двери - четырнадцать.

Тринадцать дверей ничем особенным не отличались, они открывались и закрывались. А четырнадцатая, самая большая, коричневая деревянная дверь в углу гостиной, была заперта.

Она подошла к маме и спросила:

- Что за этой дверью?

- Ничего, дорогая.

- Она должна куда-то вести.

Мама отрицательно покачала головой.

- Смотри, - сказала она Коралине, встала, прошла на кухню и достала связку ключей, спрятанную за дверью. Мама долго перебирала ключи и выбрала наконец самый старый, самый большой, самый черный и самый ржавый. Они вошли в гостиную. Мама открыла ключом дверь. Дверь распахнулась. Мама была права. Дверь никуда не вела. За ней ничего, кроме кирпичной стены, не было.

- Когда у дома был один хозяин, - сказала мама, - эта дверь куда-то вела. Потом дом разделили на квартиры и заложили этот проем кирпичом. С другой стороны, наверное, пустая квартира, которую еще никто не купил.

Она закрыла дверь и положила связку ключей на место.

- Ты не заперла ее, - заметила Коралина.

Мама только.пожала плечами.

- Зачем ее запирать? - спросила она. - За ней ведь ничего нет.

Коралина промолчала.

На улице стемнело, а дождь все продолжался, стучал в окна и искажал свет фар многочисленных автомобилей, мчавшихся по улице.

Папа закончил работу и приготовил всем ужин.

Коралина сморщилась:

- Фу, папа, опять ты готовил по рецепту из поваренной книги.

- Это лук-порей и картофель, тушенные в полынном соусе с сыром "Груэр", - сообщил он.

Коралина кивнула, достала из холодильника замороженную пиццу и сунула ее в микроволновую печь..

- Ты же знаешь, что я не люблю, когда ты готовишь по рецепту, - говорила она папе, пока ее ужин крутился в печи, а красные цифры на маленьком дисплее отсчитывали секунды до его готовности.

- Попробуй, вдруг тебе понравится, - сказал папа, но Коралина отрицательно покачала головой.

Этой ночью Коралине не спалось, и она лежала в кровати с открытыми глазами, но только она начала засыпать, как откуда-то донеслось: "Т-т-т-т-т-т..." Она села.

Звук не прекращался. "Кри-и-и-и-и-а-а-а-а-ак..."

Коралина встала и выглянула в холл, но там никого не было. Она прошла по холлу. Из спальни родителей доносилось похрапывание - это папа, время от времени слышалось сонное бормотание - это мама.

Коралина решила, что странные звуки ей приснились, но вдруг заметила какое-то движение.

Что-то похожее на тень, какое-то темное пятно проворно юркнуло в дальний угол холла.

"Лишь бы это был не паук", - подумала Ко-ралина. В присутствии пауков она обычно чувствовала себя очень неуютно.

Тень скользнула в гостиную, и Коралина хоть и испугалась, но пошла за ней.

Если бы не свет из холла, в гостиной было бы совсем темно. Коралина остановилась в дверном проеме и вдруг заметила на ковре огромную искривленную тень, похожую на гигантскую худую женщину.

Пока Коралина раздумывала, не включить ли свет, черная тень высунулась из-под дивана и бесшумно пробежала по ковру в дальний угол комнаты, где не было мебели.

Коралина быстро включила свет.

В углу было пусто. Ничего, кроме открытой старой двери, за которой виднелась кирпичная стена.

Она была совершенно уверена, что мама закрыла дверь. Сейчас дверь была приоткрыта. Наверняка скрипела именно она. Коралина подошла к двери, заглянула в нее и увидела только стену из красного кирпича.

Закрыв старую деревянную дверь, она выключила свет и вернулась в кровать.

В эту ночь ей снились черные тени, которые скользили с места на место, прячась от света.

# data[].attributes.attachment_link.title
Кораліна - Ніл Гейман, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Ніл Ґейман Кораліна Подаєтья російською мовою Твір українською мовою можна придбати на сайті видавництва КМБУКС Я начал писать эту книгу для Холи, а закончил - для Мэдди. Сказки - больше, чем правда, не потому, что в них рассказывается о существовании драконов, а потому, что они говорят нам: драконов можно победить.

# data[].attributes.headline
"Кораліна" Ніл Ґейман

# data[].attributes.subject
"Кораліна" Ніл Ґейман

# data[].attributes.body
Матеріал з Вікіпедії

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Кораліна" ( англ. Coraline) - повість британського письменника Ніла Ґеймана 2002 року. Твір розповідає про дівчинку на ім'я Кораліна, яка потрапляє до іншого дому, де на неї також чекають інша мама та інший тато. Повість поєднує в собі елементи фантастики та жахів. 2002 року "Кораліна" отримала премію Брема Стокера як найкращий твір для юних читачів, а 2003 року отримала премії "Г'юго" та "Неб'юла" за найкращу повість.

Ніл Ґейман почав писати "Кораліну" для своєї дочки Холлі у 1990-х роках. Місцем оповіді письменник обрав власний будинок у містечку Натлі, Літлмід, Південна Англія, додавши тільки вітальню зі власного дитинства з дверима, які вели на цегляний мур. Книга побачила світ через одинадцять років - 2002 року, а оскільки Холлі встигла "перерости" цю казку, письменник закінчив розповідь вже для своєї наймолодшої дочки Медді.

Я тільки хотів написати для моїх донечок таку книжку, що б відкрила їм правду, якої так бракувало мені, коли сам я був малим хлопчиком: що бути хоробрим не означає не мати страху. Адже бути хоробрим означає, що ти можеш переживати страх, бути по-справжньому наляканим, смертельно перепудженим, але все-таки вчинити те, що маєш учинити..

-цитата автора зі вступу книги Кораліна

Ніл Ґейман обрав ім'я Кораліна цілком випадково, через ненавмисно допущений друкарський одрук. Він, однак, вирішив не виправляти свою помилку, а вже згодом довідався, що ім'я Кораліна насправді існує. Вперше письменник натрапив на нього на сторінках мемуарів Казанови, який познайомився з молодою панною на ім'я Кораліна під час одного з Віденських балів. Згодом Ґейман також довідався, що ім'я "Кораліна" - це окрім іншого також і назва, якою на зламі століть користувалися для позначення одного з брендів корсетів.

Г. К. Честертон (епіграф до книги)

Кораліна Джонс разом з батьками переїхала в старий будинок, який розділили на окремішні квартири. У помешканні, що під Кораліниною квартирою, живуть міс Примула та міс Форсібілла - дві літні жінки, що давно колись були відомими акторками-лицедійками, але зараз на пенсії. Також Кораліна зустрічає схибнутого старигана з горища, який запевняє дівчинку, що тренує мишачий цирк.

Одного разу, в дощовий день, Кораліна знаходить замкнені двері в дальшому кутку їхньої вітальні. Мати та донька відмикають ті таємничі двері, але виявляється, що прохід замурований. По той бік розташована інша квартира, яка все ще продається. Наступного дня Кораліна вирішує прогулятися та відвідує своїх сусідок, але ті занепокоєні чимось. Міс Примула та міс Форсібілла, читаючи майбутнє на чайному листі, повідомляють Кораліну про жахливу небезпеку, а старигана з горища передає дівчинці застереження від мишей - звірятка кажуть: "Не ходи у ті двері!".

Однак, залишившись удома сама, Кораліна нехтує всіма засторогами та знічев'я все ж таки вирішує відімкнути двері. Цього разу вона знаходить там не цегляний мур, а довгий темний коридор, який веде до будинку, що нічим не відрізняється від її власного дому. Там мешкають "інша мати" та "інший тато", які виглядають так само, як батьки Кораліни, за винятком того, що замість очей у них блискучі чорні ґудзики. У цьому "іншому світі" усе здається кращим: її "інші" батьки дбайливіші, кімната повна іграшок, що оживають та можуть самостійно рухатися і навіть літати, а помолоділі "інші" міс Примула та міс Форсібілла виконують пречудову циркову виставу прямо у власній квартирі.

Але згодом виявляється, що не все у цьому світі так добре, як здається на перший погляд. Кораліна зустрічає дивних і страшних істот, бачить зворотний бік ідеального "іншого" будинку - насправді це місце слугує жахливою і страхітливою в'язницею для душ, які полонила страшна відьма-карга, що прикидається "іншою мамою" Кораліни, аби заволодіти душею та серцем дівчинки.

Кораліна Джонс - юна дослідниця, яка любить ходити на розвідки. Допитлива, кмітлива, спритна та смілива дівчинка. Її дратує дощова погода, схибнуті дорослі (вони всі здаються такими), а також те, через юний вік її не сприймають серйозно і весь час перекручують її ім'я. Кораліну часто називають замалою для свого віку, однак вона нікого не боїться і любить пригоди.

Місіс Джонс - мама Кораліни. Здебільшого вона надзвичайно зайнята людина, тому часто буває неуважною до своєї дочки, але вона любить Кораліну та турбується про неї. Вона добра й завжди готова допомогти, хоча Кораліна вважає її радше нудною. В екранізації її звати Мел.

Містер Джонс - тато Кораліни. Працює вдома за комп'ютером. Любить куховарити за різними рецептами, що не до вподоби Кораліні. Він також надто зайнятий, аби достатньо часу приділяти своїй дочці. У фільмі його звати Чарлі.

Мурлика - чорний кіт, який виконує функцію наставника Кораліни та допомагає їй у складних ситуаціях. Він не має імені, позаяк вважає, що котам вони не потрібні. Також не має двійника в іншому світі, оскільки, на відміну від інших істот, "коти не роздвоюються". Мурлика вільно пересувається з одного світу до іншого, хоча може розмовляти тільки в "іншому" світі, що створений каргою. Подружившись із Кораліною, він допомагає дівчинці втекти від іншої матері.

Інша мама - відьма, яка сформувала інший світ, "пародіюючи справжніх людей і справжні речі по той бік коридору". Спочатку вона була схожа на справжню матір Кораліни з чорними ґудзиками замість очей, але згодом дівчинка починає помічати, що "інша мати була просто велетка: головою майже впиралася в стелю кімнати! І така бліда - кольору павучого живота. Коси їй звивалися, обкручувалися навколо голови, а зуби були мов гострі ножі". Викрадає душі дітей.

Інший тато - істота з чорними ґудзиками замість очей, аналог справжнього тата, створений іншою мамою, аби переконати Кораліну, що інший світ є її справжньою домівкою. Він веселий та приділяє Кораліні більше уваги, аніж це робить справжній тато дівчинки.

Міс Примула та міс Форсібілла - колишні акторки-лицедійки, що живуть у квартирі, що знаходиться під помешканням Кораліни. Повороживши на чайному листі, вони довідалися, що на Кораліну чекає велика небезпека. Прагнучи захистити дівчинку від напастей, вони дарують спеціальний просвердлений камінчик - амулет . В іншому світі вони представлені молодими акторками, що виступають на сцені.

Містер Бобо - схибнутий стариган із великими вусами, що живе на горищі, що над помешканням Кораліни. "Нащадок циркової родини. Він чи румун, чи словенець, чи то лівонець - котрась із цих країн">. Займається тренуванням мишачого цирку.

Три постаті привидів - троє дітей, що стали жертвами іншої матері, яка викрала їхні душі і покинула скніти у задзеркаленій комірчині.

Повість "Кораліна" за своєю структурою нагадує чарівну казку. Книга містить цілий ряд літературних прийомів притаманних класичним казкам: наявність архетипів (протагоніста, антагоніста, та допоміжних персонажів) сюжетні мотиви (добро проти зла) та традиційний для казок розвиток сюжету (подорож, здобуття чарівного предмета, наявність випробувань тощо).

У своєму аналізі книги Ґеймана, багато літературознавці зазначили наявність багатьох елементів схожих та запозичених з різних класичних дитячих книг. Одним з найчастіше згадуваних авторів, чиї книжки порівнюють з "Кораліною" Ґеймана є Роальд Дал; як, наприклад, зазначає літературознавець Луїс Елліс-Беррет наприкінці свого огляду "Кораліни", такі книжки Даля як "Матильда" чи "Дурбелики" чудово підходять для порівняльного аналізу з текстом "Кораліни". Як вважає літкритик Керол Ґодфрі, "Кораліна" є в певному сенсі переінакшенням класичної книги Клайва Стейплз Льюїса "Лев, Біла Відьма та шафа" з серії "Хроніки Нарнії", оскільки в обох книгах є ряд схожостей що роблять їх подібними: "інша" матір схожа на "білу" відьму, Аслан схожий на Кота, портал між "справжнім" та "казковим" світами в Кораліні подібний до тотожного порталу в Нарнії тощо. За твердженням літкритика Марії Ніколаєвої, Кораліна Ґеймана є прямою відповіддю на "Алісу в Дивокраї" Льюїса Керрола; за словами Ніколаєвої, тут, як й у світі Аліси, так само присутні різноманітні "двері, ключі, люстерка, привабливі сади, понурі переходи та фантасмагоричні істоти", але на відміну від Аліси, яка врешті все ж безтурботно прокидається від свого кошмару, Кораліну її кошмари переслідують навіть наяву у нашому "справжньому" світі. На думку ж літкритика Клої Баклі, "Інша" матір багато в чому є переінакшенням матері з вікторіанського роману Люсі Кліффорд "Нова матір". Паралель Баклі між персонажами матері Кліффорд-Ґейман є більш переконливою, беручи до уваги те, що у своєму особистому блозі на neilgaiman.com у 2002, а згодом і в інтерв'ю різним канадським виданням під час промо-туру однойменного фільму у 2009, Ґейман сам зізнався, що саме "Нова матір" стала найбільшим натхненням для написання "Кораліни".

Окрім схожості з іншими визнаними казками, у книзі також піднято кілька дуже важливих для підлітків тем. Зокрема, книга є класичною розповіддю про дорослішання та формування ідентичності протагоніста, так званий "Bildungsroman". Крім того книга також є важливою в контексті гендерних прав, оскільки є класичним прикладом історії "становлення жіночої героїні".

Американський письменник Філіп Пулман у своєму огляді повісті "Кораліна" для газети "Гардіан" назвав твір "навдивовижу чудернацькою та страшною книжкою". Террі Пратчетт також позитивно висловився про повість: "Книга може похвалитися витонченою моторошністю найкращих казок, це просто шедевр. І ваше сприйняття ґудзиків цілковито зміниться і більше не буде таким, як колись.". Схожими словами охарактеризував цю книгу й Лемоні Снікет: "Ця книга розповідає захопливу й бентежну історію, яка налякала мене мало не до смерті". На думку Діани Вінн Джоунс, "Кораліні" нарешті вдасться зайняти нішу "Аліси в Країні див". Українська літературознавиця Богдана Романцова у своєму огляді роману "Кораліна" також схвально відгукнулася про книгу, описавши її як про "універсальну книгу для всіх" та зазначивши що "За „Кораліну" Ґейман отримав нагороди „Локус", „Г'юго" і навіть „Премію Брема Стокера", оскільки йому вдалося втілити сучасний тип дорослої казки - казки для всіх."

"Кораліна в Країні Жахів" (2009) - ляльковий мультиплікаційний фільм, створений студією "Laika Entertainment". Мультфільм вийшов на широкі екрани 6 лютого 2009 року, після світової прем'єри на Портлендському міжнародному кінофестивалі. За оцінкою американської рейтингової системи MPAA, мультфільм отримав рейтинг PG ( рекомендується присутність батьків), адже містить лячні зображення, сленгові особливості мови і чорний гумор. У США фільм зібрав близько 17 млн доларів протягом перших днів прокату. Загальний дохід від прокату в світі склав близько 124 млн доларів. Фільм став першим повнометражним ляльковим мультфільмом, який першопочатково зняли у форматі 3D. "Кораліна в Країні Жахів" - найкращий фільм 2009 року на думку Американського інституту кіномистецтв (AFI). Ба більше, мультфільм номінували на премію "Оскар".

22 жовтня 2017 року відбулася трансляція епізоду мультсеріалу "Сімпсони" під назвою "Будиночок жахів XXVIII", який містить сегмент "Кораліза", створеного на основі повісті Ніла Ґеймана. Ба більше, сам же письменник озвучив Сніжка V, кота Сімпсонів.

2002 року у видавництві "ГарперКоллінс Паблішерс" світ побачила однойменна аудіокнига, яку начитав сам Ніл Ґейман. Цього ж, 2002, року у видавництві "Блумбері Паблішинг" вийшла ще одна аудіоверсія повісті, яку начитала Дон Френч. Пізніше цю версію аудіо-книги озвучену Доною Френч почали видавати під назвою "Кораліна. Надто дивні для слів пригоди".

2008 року видавництво "HarperEntertainment" презентувало книгу "Кораліна: Видання колекціонера фільмів" ( англ. Coraline: The Movie Collector's Edition), яка містила вісім сторінок із кольоровими ілюстраціями, вісімнадцяти сторінкові примітки Ніла Ґеймана та Генрі Селіка, уривок із сценарію фільму.

2008 року на основі книги вийшов однойменний комікс. Ілюстратором став П. Крег Рассел, а Тодд Кляйн у свою чергу здійснив оформлення написів.

2007 року світ побачив альбом Джона Вайзмена "Simply Entitled", який містив пісню під назвою "Coraline", що підсумовувала сюжет Ґейманової книги.

6 травня 2009 року на сцені позабродвейського театру вийшов однойменний мюзикл, який на основі повісті написали Стефін Мерріт та Девід Грінспен. Роль дев'ятирічної Кораліни виконала акторка Джейн Гудішелл.

27 березня 2018 року на сцені Барбікан-центру відбулася прем'єра однойменної опери, яку написав британський композитор Марк-Ентоні Тернедж на основі повісті Ніла Ґеймана.

Американський гурт Rasputina записав трек під назвою "Coraline", Роуз Берлін за участі гурту Curve також випустили однойменну пісню - "Coraline", а співачка Азам Алі написала пісню "The Cold Black Key". Усі три треки увійшли до альбому-триб'юту творчості Ніга Ґеймана "Where's Neil When You Need Him?" (2006).

На основі екранізації компанія "D3 Publisher Америка" створила однойменну відеогру, яка побачила світ 27 січня 2009. Гра для платформ Play Station 2, Nintendo DS і Wii вийшла незадовго до прем'єри мультфільму та отримала переважно негативні відгуки.

Українською мовою "Кораліну" вперше переклав Олександр Мокровольський у 2016 року для видавництва "KM Books". В українському перекладі Мокровольського використаний цілий ряд діалектизмів та синтаксичних трансформацій.

Ніл Ґейман. Кораліна. Переклад з англійської: Олександр Мокровольський. Київ: KM Publishing. 2016. 192 стор. ISBN 978-966-923-109-3

1. Past Stoker Nominees & Winners. Horror Writers Association. Архів оригіналу за 2004-02-02. (англ.)

2. The Nebula Awards (англ.). Science Fiction and Fantasy Writers of America. Архів оригіналу за 5 вересень 2012.

3. Chris Lackner. ["Coraline's door opens to a film interpretation"] // Vancouver Sun, 6 лютого 2009 (англ.)

4. Ostenson, Jon (2018).What if the Dragon Can't be Defeated? Examining the Coming-of-Age Narrative in Neil Gaiman's Coraline // Mark A. Fabrizi. Horror Literature and Dark Fantasy: Challenging Genres. London: Brill. 2018. 200 p.: pp. 41-53. ISBN 978-90-04-36625-1 (англ.)

5. Pons, Auba Llompart (2014). Reversing the Bildungsroman: Horror, Alienation and the Child's Solitary Quest for an Identity in Neil Gaiman's Coraline // Constructing selves: issues in gender, age, ethnicity and nation / Edited by: Eduardo de Gregorio Godeo, Angel Mateos-Aparicio Martín-Albo. 2014. ISBN 978-84-9044-104-6, 346 p: pp. 307-313 (англ.)

6. Melissa Wehler (2014). "Be wise. Be brave. Be Tricky: Neil Gaiman's Extraordinarily Ordinary Coraline // Campbell, L. M. (2014). A quest of her own: Essays on the female hero in modern fantasy. North Carolina: McFarland & Company, Inc., 2014. 291 p: pp. 111-129. ISBN 9780786477661 (англ.)

7. Neil Gaiman's Journal: Playing a small imaginary me (англ.). Архів оригіналу за 2010-02-06.

8. Schwartz, Dana (18 жовтня 2017). Neil Gaiman would love to see a Sandman parody on The Simpsons. Entertainment Weekly. (англ.)

9. Smith, Zack (19 серпня 2008). P. Craig Russell - Adapting Coraline and More. Newsarama. (англ.)

10. Blankenship, Mark (7 червня 2009). The Score and the Story, Inseparable. New York Times. с. AR4. (англ.)

Кораліна Ніла Ґеймана на сайті українського видавця KM Books

Ніла Ґеймана на сайті Goodreads (англ.)

# data[].attributes.attachment_link.description
"Кораліна" ( англ. Coraline) - повість британського письменника Ніла Ґеймана 2002 року. Твір розповідає про дівчинку на ім'я Кораліна, яка потрапляє до іншого дому, де на неї також чекають інша мама та інший тато. Повість поєднує в собі елементи фантастики та жахів.

# data[].attributes.headline
Простір вільного читання - ментальна карта

# data[].attributes.subject
Простір вільного читання - ментальна карта

# data[].attributes.attachment_link.title
Простір вільного читання, реп - Coggle Diagram

# data[].attributes.attachment_link.description
Простір вільного читання, реп - Coggle Diagram: Простір вільного читання, реп (link to coggle.it)

# data[].attributes.headline
Простір вільного читання - засідання творчої групи учителів зарубіжної літератури  Голованівського району - діти обирають книгу, що їх знайшла. Мої 10-класники обрали "Кораліну" Н.Геймана

# data[].attributes.subject
Простір вільного читання - засідання творчої групи учителів зарубіжної літератури  Голованівського району - діти обирають книгу, що їх знайшла. Мої 10-класники обрали "Кораліну" Н.Геймана

# data[].attributes.attachment_link.title
простір вільного читання

# data[].attributes.attachment_link.title
Щокнижник (Кораліна 10 клас)