# data[].attributes.body
I litteraturen er både symbolet og metonymien særlige typer billedsprog.

Her skaber man billeder via sproget, og i filmens verden skaber man sprog via billeder.

Symboler

Symbolet er en særlig type billedsprog, der er kendetegnet ved at være konkrete genstande, som både har en konkret ikke-symbolsk betydning og en symbolsk betydning. Symboler kan være svære at se i en tekst i første omgang, og først senere i sin analyse kan man for alvor opfatte en genstand som et symbol.

Et eksempel kunne være ringen i Ringenes Herre, som på den ene siden er en konkret, fysisk ring, som skal tilintetgøres, og på den anden side også symboliserer det onde og magt; den ondskab mennesket er tiltrukket af, men Frodo og Sam (stort set) ikke lader sig anfægte af.

En analyse af symboler vil altid være fortolkende, og den kræver derfor, at man i forvejen har analyseret sin tekst/film grundigt. I eksemplet ovenfor skal man i forvejen have analyseret sig til kampen mellem det gode og det onde.

Andre eksempler kunne være agerhønen i Martin A. Hansen: ”Agerhønen” (symboliserer håb for fremtiden) eller sneglen fra Peter Seeberg: ”Biografi af en snegl” (et lykkeligt liv).

Metonymier

Metonymien minder om metaforen, men har typisk en større indre sammenhæng, dvs. at det, der egentlig menes, ligger tættere på det sagte. Metaforen benytter oftest ét billedplan og ét realplan – dvs. den låner betydning fra det ene område til det andet. I metonymien kommer en del af helheden til at repræsentere hele fænomenet eller omvendt. Således har metonymien en større sammenhæng end både metaforen og symbolet.

Eksempler:

”Danmarker et land, der tager sig af de svageste i samfundet.” (helhed for del)

”Jeg læser H.C. Andersen.” (helhed for del)

”11.september ændrede verden.” (del for helhed)

”Et par ængstelige hænder åbnede brevet.” (del for helhed)

I film bruges metonymien ofte – f.eks. ved at zoome ind på den ængstelige persons hænder. Det kunne også være et par fødder, der filmes på vej op ad en trappe. Således er metonymien på film ofte med til at skabe dramatik. Man kan også tale om, at hele fiktionsfilmens opbygning er én stor metonymi; vi får kun dele at vide og kender ikke helheden, før vi når slutningen.

# data[].attributes.body
Det er ofte i forholdet mellem det, der direkte siges, og det, der ligger nedunder (underteksten), at det spændende, underfundige eller morsomme opstår. Underteksten må vi som regel selv finde frem til, men i den svenske film Adam og Eva (Måns Herngren og Hannes Holm, 1997) er den simpelthen skrevet i parentes under billedet.

Det er sjældent, man som seer får underteksten serveret på denne måde, men her bliver det netop komisk forstærket, fordi den store afstand mellem det direkte sagte og underteksten fremgår så tydeligt.

Den mere overordnede undertekst handler om, at to viljer støder sammen; hvor Adam gerne vil leve det frie og uforpligtende liv uden børn, men med en sexet kæreste, så er Eva på vej et andet sted hen i livet. Hun vil etableres, have hus og børn. Konflikten i mange filmdialoger er, når to forskellige viljer eller livssyn støder sammen. Ofte er her en stor afstand mellem det direkte sagte og underteksten.

Et andet eksempel er et (mislykket) interview af skuespilleren John Cusack, hvor journalisten forveksler ham med Kevin Spacey. Klippet er primært et eksempel på betydningen af den nonverbale kommunikation. Underteksten er her en voksende forvirring og irritation.

https://www.youtube.com/watch?v=cQLDQXUYHCQ

# data[].attributes.attachment_link.title
Adam & Eva - med danske undertekster.avi

# data[].attributes.attachment_link.description
Klip fra den svenske film "Adam & Eva" (Måns Herngren, 1997)

# data[].attributes.body
Lyd

Lyd bliver brugt til at skabe stemninger og symbolske betydninger. Man kan dele lydende op i 4.

Reallyd: lyden der eksistere i handlingens tid og sted. - hvis du taber en bog på gulvet

Baggrundslyd: er også eksisterende i handlingens tid og sted, men lyden tilhører dog ikke det vi ser. Den kommer et andet sted fra. Den køre bare i baggrunden for at skabe en stemning.

Underlægningsmusik/lyd: Løsrevet fra handlingen, er til for at skabe en bestemt stemning, følelse eller lignende hos seerne. - f.eks. i Jaws

Lyden spiller ofte en afgørende rolle i kortfilm, da filmen på ganske kort tid skal skabe en stemning, og det kan musik og andre lyde fremme. Stilhed er også en effekt.

Lyde og musik bruges også ofte som ledemotiver - f.eks i gyserfilm hvis lyden bliver intens

Lys

I forhold til lys er der fire forskellige grundelementer:

Kvalitet: hård eller blød belysning

Retning: hvilken retningen lyset går i

Kile: hvor kommer lyset fra

Farve: Hvordan er farvelægningen

Ex

1. Hård lyskvalitet+klare skygger: socialrealistisk

Bløde skygger+udviskede konturer: lyrisk romantisk

1. Sidelys/underlys: dramatiserende/uhyggeligt

Oplys ovenlys: ikke noget at gemme

Lysretning kan skabe fokus på bestemte ting

1. Lyskilde: ægte eller kunstigt belysning

2. Kolde farver: kynisk sted, kold person el. lignendeVarme farver: menneskelig varme

# data[].attributes.body
I film er handlingerne altid centrale, og det er kun gennem billeder eller replikker, at vi kan få en idé om, hvad der sker inde i personernes indre. Kun i ganske få film får vi et direkte indblik i, hvad personerne tænker.

I den litterære verden etableres fortælleren med ord. På film etableres fortælleren af kameraets bevægelser, vinklinger, lys, lyd osv. – forskellige former for filmiske virkemidler. Igennem disse signaleres nemlig et bestemt syn på sagen, som fortælleren (i sidste ende forfatter/instruktør) har valgt lægge ned over filmen.

Grundlæggende taler man om to hovedtyper af fortællere:

Den skjulte (implicitte) fortæller

- Altid tilstede

- Kender til alt det, der sker, er sket og vil ske

- Kan ikke udpeges direkte, men styrer alt bagvedliggende – har magten

Den åbenlyse (eksplicitte) fortæller

- Synlig og kan henvende sig direkte til publikum

- Ofte som en fortolker med et bestemt syn på begivenhederne (f.eks. gennem bevægelse, klipning, farver, musik osv.)

- Der kan godt være flere eksplicitte fortællere (flere versioner af historien)

- Fortællerstemmen (voice over) er en af de mest tydelige åbenlyse fortællere

I historier, hvor man får øje på fortælleren, er det ofte pga. synsvinkelskift. I denne forbindelse tales om fire forskellige fortællemåder:

Den subjektive point of view-fortæller

- Kameraet befinder sig inde i hovedet på en af personerne (indre syn)

- Godt som dramatiserende element, men anstrengende i længere tid

Den personlige fortæller

- Svarer til den litterære jeg-fortæller

- Ofte kombineret med alvidende fortæller, da den ellers kan være ensidig

Den alvidende fortæller

- Kan (ligesom i litteraturen) springe mellem personer

Den registrerende fortæller

- Iagttagende og distanceret fra handlingen samt mere objektiv

- Seeren må selv drage konklusioner og fortolkninger

# data[].attributes.body
1. PERSPEKTIVER:

Normalperspektiv

Frøperspektiv

Fugleperspektiv
Point of view

2. KLIPNING

kontinuitetsklipning

Montageklipning

krydsklipning

Dybdefokus/minimalklipning.

3. KAMERABEVÆGELSER

Håndholdt kamera

-  Giver et rystet billedt

-  Autentisk

-  Dokumentar

-  Forfølgelsesener p.o.w

Panorering

-  Fra venstre mod højre, eller omvendt

-   Bruges ofte i starten af en scene, hvor udspilles handlingen.

-  Skabe forventning og der sker noget vigtigt

Tiltning

-  Oppe fra og ned eller omvendt.

-  Gerne p.o.w

Zoom

-  Teknologisk bevægelse
-  Ændre billedeudsnittet
- Billedet zoomer ind eller ud

- anvendes når noget er langt væk

- kan bruges som pov. eller til "overvågningskamera"-effekt

Traveling

- Kamerabevægelse.

- kameraet kører på en "dolly"

- bruges til at følge noget der bevæger sig

Kran-tur

- kamera placeres på kran

- stor bevægelsesfrihed -> op, frem, tilbage osv

- giver dynamisk stil
Helikopter-tur
- kamera placeres i helikopter

- minder om kran-tur, men større bevægelsesfrihed

4. BAGPROJEKTION
Nogle scener - f. eks. i en bil eller et fly - er svære at optage. Der benytter man et lysbillede projekteret som baggrund. Manipulation.