# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Danmark er et kristent land. Sådan skal det fortsætte med at være.

Kristendommen er vores kulturgrundlag, den er vores historie, den er vævet sammen med vores folkestyre og den står med Folkekirken i Grundloven, som noget særligt. Det er vigtigt, at kristendommen forbliver levende og står som det samlende for danskerne.

Religionsfriheden er også vigtig. Staten skal ikke blande sig i, hvad folk tror på. Man skal have lov til at have sin gud i fred og kunne mødes frit med folk af samme tro og dyrke sin religion, så længe gudsdyrkelsen ikke går ud over andres frihed eller bruges til at opfordre til vold.

Men vi har et problem med islam. Islam er både en religion og en ideologi. Islam som ideologi søger aggressivt indflydelse på vores samfunds indretning og udfordrer samfundsværdier som demokrati, ligeværd og retsstaten.

Vi har i dag mange muslimer i Danmark, og vi oplever muslimske lande og bevægelser, der aktivt støtter opbygningen af islamiske trossamfund både i Danmark og i andre europæiske lande.

Islamiske pengetanke betaler for opførelse og drift af moskeer, de udsender imamer, og over internettet leverer de budskaber målrettet muslimer i Europa om at gå imod demokratiet, friheden og ligeværdet og i stedet vende sig imod den muslimske kultur og Sharia.

Parallelsamfund i Danmark er en realitet. Der er områder i Danmark, hvor de danske værdier, vores demokrati, vores respekt for individet og retssamfundet er sat ud af kraft og erstattet med islams ideologi - sharia.

Vi oplevede det på Nørrebro, hvor politikere og politi stod magtesløse overfor muslimske banders hærgen med vold og skyderi i gaderne. Det viste sig, at sikkerheden i området blev kontrolleret af muslimske klaner, som endte med at forhandle fred i en moské.

Senest har en retssag i Randers oprullet, hvordan en imam medvirkede til at tvangsgifte en muslimsk pige, som havde benyttet sin frihed i Danmark til åbent at erkende og udleve sin seksualitet som lesbisk. Hun blev voldeligt mishandlet af sin egen familie og slæbt i moskeen, hvor imamen rituelt gennemførte en tvangsvielse af pigen til en mand, hun ikke ønskede.

Vi har et problem med islam, og vi kan ikke acceptere, at det fortsætter ad den vej. Hvis vi ladet islam få indflydelse på samfundet, er det vores frihed - alle danskeres frihed - som bliver knægtet.

Religionsfriheden er vigtig, og den vil jeg ikke begrænse, men jeg mener, at vi er naive, hvis vi ikke tager os sammen og skrider ind overfor islams stigende indflydelse i samfundet. Islam er gift for frihed og demokrati. Derfor bør vi sige fra over for islamiske krav om kønsopdelt svømmeundervisning, muslimske tørklæder på offentligt ansatte og halalmad i offentlige institutioner. Og så bør vi naturligvis stoppe med at tildele privilegier til islamiske trossamfund.

I dag betaler moskeer hverken ejendomsskat eller grundskyld. Udenlandske imamer kan få opholdstilladelse på særlige vilkår. De betaler hverken selskabsskat, fondsbeskatning, lønsumsafgift eller arveafgift, og de islamiske trossamfund kan frit modtage pengegaver, som giverne kan trække fra i skat.

Det er ikke et brud på religionsfriheden at tage privilegierne fra de islamiske trossamfund og stå fast på vores danske kultur og ligestilling. Det er en forbrydelse mod de danske værdier at lade være.

# data[].attributes.attachment_link.title
Religionsfrihed. Islam skal ingen indflydelse have i samfundet

# data[].attributes.attachment_link.description
Danmark er et kristent land. Sådan skal det fortsætte med at være. Kristendommen er vores kulturgrundlag, den er vores historie, den er vævet sammen med vores folkestyre og den står med Folkekirken i Grundloven, som noget særligt. Det er vigtigt, at kristendommen forbliver levende og står som det samlende for danskerne.

# data[].attributes.attachment_link.title
Familiefar var syrienkriger og kan miste pas i Højesteret

# data[].attributes.attachment_link.description
Dansk-tuneser forlod kone og barn for at tilslutte sig Islamisk Stat. Familielivet er argument imod udvisning.

# data[].attributes.attachment_link.title
Bin Ladens mor taler om sin søn for første gang: Han blev hjernevasket

# data[].attributes.attachment_link.description
Mor til den berygtede terrorist Osama bin Laden har for første gang givet et interview, hvor hun fortæller om sin søn, der stod bag terrorangrebene 11. september 2001.

# data[].attributes.attachment_link.title
Politikere tvinges til at sige ja eller nej til moske

# data[].attributes.attachment_link.description
" Politikere tvinges til at sige ja eller nej til moske | Det Islamiske Trossamfund Fyn الوقف الإســـــلامي في فـيـن الدنمارك

# data[].attributes.body
https://www.dr.dk/nyheder/politik/nu-er-det-vedtaget-fremover-udloeser-det-en-boede-baere-burka-og-niqab-paa-gaden

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Alle moskéer i Angola er blevet lukket, fordi islam ikke er foreneligt med landets officielle religion.

Det er fremover forbudt at være muslim i det afrikanske land Angola.

Det har landets regering slået fast og har samtidig lukket ned for samtlige moskéer i landet.

Det skriver i hvert fald flere udenlandske medier - heriblandt Daily Mail.

Siden er oplysningerne dog draget alvorligt i tvivl. Angolas regering afviser, at der er tale om et generelt forbud mod islam. Læs linket herunder

Den angolanske kulturminister Rosa Cruz e Silva har tidligere beskrevet islam som en sekt, og religionen er fremover fuldstændig bandlyst i det afrikanske land, oplyser landets præsident.

- Nu er det slut med islamisk indflydelse i vores land, siger præsident Jose Edurado dos Santos ifølge Oson Defence Daily.
Kilde: Ekstrabladet

# data[].attributes.attachment_link.description
Alle moskéer i Angola er blevet lukket, fordi islam ikke er foreneligt med landets officielle religion. Det er fremover forbudt at være muslim i det afrikanske land Angola. Det har landets regering slået fast og har samtidig lukket ned for samtlige moskéer i landet. Det skriver i hvert fald flere udenlandske medier - heriblandt Daily Mail.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Log ind for at gemme Læs artiklen senere
For at kunne gemme artikler til senere læsning skal du logge ind eller oprette en profil. Når du er logget ind, kan du gemme alle de artikler du vil og altid finde en oversigt over dine gemte artikler under dit navn i øverste højre hjørne.

# data[].attributes.attachment_link.title
Forsker: Islam er ikke årsagen til islamisk terror

# data[].attributes.attachment_link.description
Log ind for at gemme Læs artiklen senere For at kunne gemme artikler til senere læsning skal du logge ind eller oprette en profil. Når du er logget ind, kan du gemme alle de artikler du vil og altid finde en oversigt over dine gemte artikler under dit navn i øverste højre hjørne.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Islam er fred. Ordene er et citat af eks-præsident George Bush. Han sagde det efter Al Qaedas angreb på USA den 11. september 2001. Udtalelsen havde et politisk formål. For det første at forhindre overgreb på fredelige muslimske amerikanere og for det andet at holde sig på god fod med USA's allierede i Mellemøsten eks. Saudi- Arabien. Barack Obama og andre har gentaget det, men er det rigtigt?

Ja, måske for den enkelte muslim, der får fred i sjælen ved at bede i en smuk moske, men ellers må man forsøge at besvare spørgsmålet ved at se på historien og de hellige skrifter.
Ud af stilheden
I 2005 tegnede Kurt Westergaard en mand med en bombe i turbanen. Tegningen medførte en del vrede og raseri hos muslimer i Danmark og andre lande. Hvorfor? Tegningen havde jo ikke noget med den historiske Muhammed (570-632) at gøre, da han ikke kendte til sprængstoffer. Krudtet blev først opfundet af kineserne i det 9. århundrede under Tangdynastiet.

Skal man forstå tegningen i overført betydning således, at Muhammed måske ikke var helt rask? Også det er forkert. Forklaring følger.

Hvad siger samtidens kilder om Muhammed, om Koranen eller om Mekka?

På Muhammeds tid havde araberne ingen bøger. Det havde kun de kristne og jøderne, hvorfor de blev kaldt bogens folk.

Der findes dog en mønt fra Palæstina fra perioden 647 til 658 med inskriptionen Muhammed og den viser en person, der holder et kors. Ordet Muhammed kan her være en titel med betydningen den priste eller den valgte. Er det Jesus eller Muhammed?

Det er først i 690'erne, at arabisk bliver et dominerende skriftligt sprog som supplement til syrisk og græsk. Først på det tidspunkt hører vi noget om Muhammed og Islam.

Robert Spencer konkluderer, at Muhamed sandsynligvis aldrig har eksisteret, men at han er en fiktiv person som Robin Hood eller kong Macbeth. 1)

Er det rigtigt? Nej. Selvom han ikke er nævnt i samtidige kilder, kan han jo godt have eksisteret som historisk person. Hvem skulle ellers have forenet de arabiske stammer og skabt et kongedømme og en ny religion, hvis han ikke havde været der som en karismatisk personlighed med politiske og militære lederevner?
Sirat Rasul Allah
Ibn Ishaqs (d.761) bog om Muhamed, Sirat Rasul Allah, er skrevet mindst 125 år efter hans død, så hvad er historiske kendsgerninger, og hvad er fantasi hos en senere tids forfatter?

I Koranen er Muhammed et almindeligt menneske, mens han i Ibn Ishaqs bog tilskrives magiske evner, eksempelvis beskrives det, hvordan han en nat rejste på et æsel/muldyr med vinger fra Medina til Jerusalem og videre til Den 7. Himmel. Undervejs mødte han både Adam, Abraham, Moses og Jesus. Hensigten med historien er vist at vise ham som den sidste i en række profeter.

Bill Warner fokuserer i sin Islam-trilogi på den politiske side af Muhameds liv. Vi følger Muhammed fra årene i Mekka som handelsmand og en ikke særlig vellykket prædikant til de sidste 10 år i Median som religiøs, politisk og militær leder.

Mekkanerne dyrkede flere guder heriblandt hovedguden Allah, som Muhammed udnævnte til enegud og sig selv som enefortolker af gudens budskaber. Islam er således en monoteistisk religion som Jødedommen.

Det lykkedes Muhammed at bruge den nye religion til at skabe en højere form for solidaritet mellem en række indbyrdes stridende arabiske stammer. I stedet for at angribe og røve nabostammen, overtalte han dem til at angribe de vantro. Nomaders overfald og røverier mod fastboende landmænd og håndværkere var ikke noget nyt fænomen på den tid. 2)

Så vidt jeg kan vurdere, er der 3 nøglebegivenheder i Muhameds liv.

1. Overfaldet på en handelskaravane på vej mod Mekka. Det udviklede sig til slaget ved Badr. Før kampen lovede Muhammed sine krigere direkte adgang til Paradiset, hvis de blev dræbt . Overlevede de fik de andel i krigsbyttet. En klar win-win situation.

Da mekkanerne tilhørte Muhammeds egen stamme , Quraysh, var det et traditionsbrud. Fra solidaritet med ens egen stamme mod nabostammen til solidaritet med muslimer mod de vantro.

3. Kampagnen mod de 3 jødiske stammer i Medina. De 2 første blev tvunget ud af byen efterladende deres værdier til muslimerne. Den sidste, Banu Qurayza, blev helt udslettet. Mændene blev halshugget og kvinder og børn taget som slaver. En sådan massakre var også noget nyt.

2. Overfaldet på jøderne i Khaybar, en by nordvest for Mediana. De beholdt liv og ejendom, men måtte, som dhimmier, fremover betale skat, jizya, på 50% af deres indtægter til muslimerne.

Det var den første interaktion mellem den nye muslimske stat og et undertvunget folk.

Systemet var klart: Store fordele for de troende og overgreb og diskrimination mod de vantro. Det var en succes og hele stammer tilsluttede sig muslimerne. Resten er historie. Da Muhammed døde i 632 efterlod han sig et kongedømme på arabisk jord.

Det var ikke en gal mands værk, men snarere en genial mands værk. 3)
2 slags mennesker
En hadith er en lille historie om noget Muhammed har sagt eller gjort. En hadithsamling er lavet af Al Bukhari (d.869) og en anden af Muslim (d.874), så de er skrevet eller samlet mere end 200 år efter Muhammed.

Allerede Al Bukhari forkastede størstedelen af haditherne som forfalskninger. Han udvalgte og offentliggjorde 7533 ud af 300000.

Bill Warner har simplificeret det omfattende materiale til de hadither, som vedrører muslimers holdning til de vantro, kafirerne.

Både i Koranen, i Siraen og i haditherne er der 2 slags mennesker: Muslimer og kafirer. Muslimerne er de gode mennesker med den rigtige tro og kafirerne er 2. klasses mennesker.

"Ikke muslimer kan blive behandlet venligt eller de kan blive behandlet som Allahs fjender. Deres værdier kan blive taget fra dem, de kan blive forhånet, gjort til slaver, voldtaget eller myrdet, hvis en sådan behandling vil fremme Islam." 4)
En nøgle til Koranen
De ældste manuskripter af koranen er fra omkring 100 år efter Muhammed. 5)

At den allerede skulle være samlet 20 år efter Muhameds død, som Bill Warner skriver det, er der ikke belæg for. 6)

Den måde Koranen er sammensat på, kan kun gøre læseren forvirret. Den begynder med de længste kapitler og slutter med de korteste uden kronologi og springer fra et emne til det næste uden nogen forklaring eller sammenhæng. Gentagelserne er, som i haditherne, endeløse. Historien om Moses bliver således fortalt 39 gange. 7)

I Bill Warners rekonstruktion af Koranen bringer han teksterne i den rigtige kronologiske orden og bruger Muhammeds liv til at forklare meningen og omstændigheden ved en given tekst. Endelig samler han teksterne omkring det samme emne.

Med denne metode bliver Koranen klar og let at forstå.

Lige som Biblen er Koranen ikke uden modsigelser.

Bill Warner viser med sine diagrammer de rigtige proportioner i stoffet eks. er der i den del af Koranen, som vedrører Muhammeds år i Mekka intet om hellig krig, Jihad, mens der i den del, der omhandler årene i Medina er 24% og i Siraen, (Ibn Ishaq) er der 67%. Det viser Islams dualisme: Islam er fredens religion og Islam er total krig. 8)

I Koranens Sura 2 v. 256 kan vi læse:

"Der er ingen tvang i religion."

Ibn Warraq nævner 4 andre steder, der opfordrer til tolerance, men nævner 14 andre steder med det modsatte indhold. 9)

Tina Magaard har med henvisninger til Koranen lavet en opgørelse over, hvad der er muslimers pligt:

at udføre jihad (22 referencer)

at dræbe vantro (36 referencer)

at blive dræbt i jihad (5 referencer) 10)

Ifølge Ibn Ishaq deltog Muhammed selv i 27 kampe de sidste 9 år. På samme tid var der 38 andre kampe og ekspeditioer. 11)

De krigeriske sider af Islam må siges at dominere både i Muhammeds historie og i de hellige skrifter, Koranen, Siraen og haditherne.
Uden for kontekst argumentet
Efter 11. september 2001 angrebet har muslimer og andre brugt et citat fra Koranen, som et bevis på, at Islam er fred. Sura 5, v. 32:

"Den, der har dræbt et menneske, skal betragtes som en, der har dræbt hele menneskeheden."

Det lyder jo smukt, men sætter vi det ind i sin sammenhæng, får det karakter af en trussel.

"Det var derfor, vi gjorde det klart for jøderne, at den, der har dræbt et menneske, bortset fra som straf for mord eller anden ondskab i landet, skal betragtes som en, der har dræbt hele menneskeheden, og den, der har reddet et menneskeliv, skal betragtes som en, der har reddet hele menneskeheden.

Vore apostle bragte dem ægte beviser: Dog varede det ikke længe, før de begik stor ondskab i landet.

Dem, der går i krig mod Allah og Hans apostel og som spreder uorden, skal dræbes eller korsfæstes eller have deres hænder og fødder hugget af i modsatte side eller forvises af landet." 12)

1. Robert Spencer: Did Muhammad exist? 2007. S.43-46, 206 og 214.

2. Bill Warner: Muhammed and the Unbelievers. 2006. S.71

3. P.C.Salzman: Culture and Conflict in the Middle East. 2007. S.137

4. Bill Warner: The Political Traditions and Mohammed. 2006. S. 160

5. R.Spencer s. 192.

6. Bill Warner.An Abridged Koran. 2006. S. XII

7. Samme bog s.XVII og 203

8. Samme bog s. 200.

9. Ibn Warraq: Virgins? What Virgins? 2010. s. 168-169.

10. Tina Magaard i Totalitarisme - venskab og fjendskab. Red. M.Thorup m.fl. 2007. s. 237.

11. Bill Warner: Muhammed and the Unbelievers. S.145.

12. Ibn Warraq s. 343-344.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Islam er fred", sagde George Bush - men i denne artikel bliver myten om islam punkteret

# data[].attributes.attachment_link.description
Islam er fred. Ordene er et citat af eks-præsident George Bush. Han sagde det efter Al Qaedas angreb på USA den 11. september 2001. Udtalelsen havde et politisk formål. For det første at forhindre overgreb på fredelige muslimske amerikanere og for det andet at holde sig på god fod med USA's allierede i Mellemøsten eks.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
- Mener du, at jeg skal kastes ned fra en højde og stenes på vej ned?

I andet afsnit af DR2-programmet "Helvedes homo - en muslim springer ud", ser vi journalist Abdel Aziz Mahmoud møde muslimen Ali Sheikh.

På Facebook har han på en side for muslimer i Danmark skrevet, at Abdel er skændsel for islam, fordi han er muslim og homoseksuel.

Og at han ifølge Allah bør stenes for det.

Allah beordrede for hans slags, at de skal kastes ud fra en højde og stenes, imens de er på vej ned, skrev Ali på Facebook.

- Mener du også det, spørger Abdel Aziz Mahmoud nu, hvor han sidder ansigt til ansigt med Abdel og ikke gemt bag en computerskærm.

- Ja. Dybt seriøst. Ikke i Danmark. I Danmark har vi vores egne love. Din homoseksualitet skal tages inden for de rammer, der er i Danmark.

- Derfor skal du kunne være bøsse i fred, hvis du har lyst til det, men du skal bare ikke forene det med islam, siger han.

Læs også: Imam: Jeg er 100 procent sikker på, at Abdel kan blive hetero igen

Men den forklaring godtager Abdel ikke.

- Du synes jo ikke, jeg skal have lyst til at være homoseksuel. Du synes jo, at jeg skal dø. Er det ikke ekstremistisk at kaste folk ud fra højder og stene dem?, spørger Abdel.

- Det er måske en tand for next level, men ellers. I Danmark kunne jeg ikke finde på at skubbe dig ud og stene dig, siger Ali.

- Men du synes, det skulle ske for mig?, spørger Abdel.

- Til en vis grad, ja.

- En skændsel at få andre muslimer til at springe ud

I programmet skildrer den 35-årige journalist og tv-vært sin omgangskreds reaktioner på, at han er muslim og homoseksuel. Og han spørger imamer og konservative muslimer ind til deres syn på homoseksualitet.

Læs også: Krisecentre, knivstik og hormoner: Tre muslimske homoseksuelle deler deres historie

Og for den studerende Ali er der altså ingen tvivl: Homoseksualitet og islam er ikke foreneligt.

Når Abdel så samtidig opfordrer andre muslimske homoseksuelle til at fortælle om deres seksualitet, så er det endnu værre.

- Det rager ikke mig, om du er homoseksuel. Det rager ikke mig, om alle personer i verden er homoseksuelle. Jeg kunne ikke være mere ligeglad, siger han og fortsætter:

- Men jeg har en holdning til, at du prøver at islamisere din homoseksualitet og pakke det ind for at få det til at virke legitimt.

Abdel forklarer, hvordan han hele sit liv inderst inde har vidst, at han var homoseksuel, og at han både har prøvet at bede og håbe det væk. Derfor opfordrer han nu andre, som oplever det samme som ham, til at få det sagt.

- Det betyder ikke, at jeg vil ændre islam. Jeg siger bare: Få det sagt. Du er ikke alene. Jeg har også kæmpet for det her.

Og med det prøver Abdel at udbrede homoseksualitet inden for islam, mener Ali. Derfor er han en skændsel.

- Man får jo lidt ondt af jer

Abdel spørger i slutningen af interviewet, om Ali har fået noget ud af at mødes med ham.

Meget begrænset, lyder svaret.

- Man får jo lidt ondt af jer på en måde. Det er lidt synd. Ikke fordi jeg kan sætte mig i dit sted, men der er en følelse af medlidenhed.

- Jeg kan relatere til dig, fordi du stadig er et menneske. Du har stadigvæk din menneskelighed. Du har bare en forvrænget lyststyrelse, for at sige det pænt, siger Ali.

Men mødet med Ali har ikke været helt forgæves, mener Abdel, som til slut i programmet siger, at han kan mærke en form for sympati hos Ali.

- Måske er det sådan her, vi skal flytte forståelsen for homoseksuelle inden for islam. At vi skal tale om det. For Ali kan pludselig se det menneskelige i mig. Jeg er ikke udelukkende en homo, en skændsel, der skal stenes.

- Jeg kan ikke lade være med at håbe på, at der bliver plads til homoer inden for konservativ islam inden for en overskuelig fremtid, siger Abdel.
Helvedes homo - en muslim springer ud" vises i dag den 16. april klokken 22 på DR2.

# data[].attributes.attachment_link.title
Muslim til homoseksuelle Abdel: Du er en skændsel for islam

# data[].attributes.attachment_link.description
Mener du, at jeg skal kastes ned fra en højde og stenes på vej ned? I andet afsnit af DR2-programmet "Helvedes homo - en muslim springer ud", ser vi journalist Abdel Aziz Mahmoud møde muslimen Ali Sheikh. På Facebook har han på en side for muslimer i Danmark skrevet, at Abdel er skændsel for islam, fordi han er muslim og homoseksuel.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Han har set henrettelser og været klar til at dø for Islamisk Stat. Nu fortæller han sin historie fra sit fangenskab hos en kurdisk milits i Syrien.

- Jeg ved ikke, om han ved, han skal have en kugle i hovedet. Jeg ved det ikke.

24-årige Ömer Kücükavci, der er født og opvokset i Danmark, sætter ord på en oplevelse, der har prentet sig ind på nethinden. Han husker, at han stod i en rundkørsel, hvor op mod 1000 mennesker var samlet.

En varebil kørte ind og holdt stille i rundkørslen, fortæller han. En mand iført orange fangedragt blev ført ud af bilen. En drone hang over pladsen og filmede.

- Han indser så, at der er en helt masse folk rundt om ham, og det går op for ham, at han nu skal dø. Han prøver at løbe. At råbe og skrige.

Ifølge Ömer Kücükavci en helt almindelig hverdagssituation i Raqqa. Byen i det nordlige Syrien, der indtil sin befrielse i oktober i flere år fungerede som hovedstad for terrororganisationen Islamisk Stat (IS).

- Han får bare en kugle i hovedet. De fleste af henrettelserne fungerer sådan.

TV 2 har mødt den tidligere IS-kriger, Ömer Kücükavci. Det her er hans egen version af sin historie, og det har kun delvist været muligt for TV 2 at efterprøve hans udsagn. Han sidder ligesom andre syrienkrigere fra Danmark fængslet i et kurdisk-kontrolleret område i det krigshærgede Syrien og fortæller for første gang til et kamera om sin tid hos Islamisk Stat.

En tid med opfyldte drømme, broderskabsfølelse og vold, der nu er vendt til fortrydelse og længsel efter Danmark.

TV 2 møder Ömer Kükükavci i en overdækket baggård, der ligger et stykke fra fængslet, hvor han ifølge eget udsagn har siddet i 13 måneder. Han bliver ført ind igennem en rusten metaldør.
Er det frivilligt, du stiller op til det her interview?
- Det er frivilligt.
Det er ikke noget, de har tvunget dig til at gøre?
- De har ikke tvunget mig.
Og du er også godt klar over, at du kan sige til os nu, at du ikke ønsker at gøre det, og så kan du gå herfra, og så vil vi respektere det?
- Ja, det går jeg ud fra. Det er ikke, fordi jeg har tænkt mig at sige nej.

Han sidder i en sort plastikstol. Piller ved sine briller og kigger ned i jorden mellem sine svar. Ved siden af ham står en maskeret vagt i camouflagefarvet uniform.

Ömer Kükükavci fortæller, at han ikke har det godt i fængslet - det værste er uvisheden:

- Den ene siger, du kommer til at sidde der i 12 år. Den anden siger, du skal sidde tre år. Én siger, du måske skal sidde der hele livet. Én siger, du bliver dræbt her. Én siger, du skal tilbage til Islamisk Stat, og én siger, du ikke kommer tilbage til Danmark. Jeg ved ikke, hvad der skal ske, for de fyrer en hel masse ting af. Og jeg får ikke lov til at se min... Jeg har set min kone én gang.

Ifølge Ömer Kükükavci sidder han i en lille celle med andre tidligere IS-krigere fra Syrien og andre lande.

- Det er så proppet, og det er så fugtigt derinde. De har sådan en ventilator. Den suger dårligt nok luften ud. Der kommer dårligt nok frisk luft ind.

I august 2015 ankom Ömer Kücükavci efter to mislykkede forsøg til Syrien via Tyrkiet. Her blev han bosat i et såkaldt ventehus i Islamisk Stats territorium sammen med andre europæere, der lige som han var kommet for at kæmpe for terrororganisationen.

- Jeg gik ud fra, at jeg fik sandheden. Alle mennesker tror, de får sandheden. Alle mennesker vil have paradis. Alle vil gerne hjælpe mennesker, fortæller han kort om baggrunden for at tage af sted.

Ömer Kücükavci fortæller, at han som kriger for Islamisk Stat kæmpede mod det syriske regimes tropper. Han var i en enhed, der som de første blev sendt ud på slagmarken:

- Vores mission var at dele deres hær op i to. Så faktisk at gå ind og sørge for, at de deler sig op i to. Det var det.
Så I opererede bag fjendens linjer helt i front?
- Ja, vi var den første hær.
Hvordan var det?
- Du tænker ikke over det. Du tænker bare, det her er alt sammen, som de gjorde i gamle tider, og nu skal vi dø lige om lidt, og du får paradis in a couple of minutes.
Var du ikke bange for at dø?
- Nej.
Ville du gerne dø?
- Ja, det var faktisk min intention. Ellers havde jeg ikke accepteret det. Ellers var jeg ikke kommet her.
Det var din intention at dø?
- Ja, det var min intention at dø. Jeg ville sælge mit liv for at redde andres liv. Det var min intention.

Ömer Kücükavci fortæller, at han under en mission blev skudt i benet og efterfølgende ikke deltog i kamp.
Har du selv slået nogen ihjel?
- Altså i kampen ved du ikke, om du sådan har slået ihjel. Så du skyder, men du ved ikke, om du har slået nogen ihjel. Jeg går ikke ud fra det, og jeg håber det ikke.
Du håber, du ikke har dræbt nogen?
- Jeg håber ikke, jeg har dræbt nogen.
Men du ved det ikke?
- Nej, jeg ved det ikke. Faktisk blev hele mit hold dræbt, så jeg går ikke ud fra, vi har dræbt nogen som helst. Det vil være en katastrofe.

Ömer Kücükavci er søn af tyrkisk-kurdiske forældre, blev født på Herlev Sygehus og voksede op og gik i skole i Albertslund. Inden han tog til Syrien, færdiggjorde han gymnasiet og begyndte at arbejde som dørmand, fortæller han.
Føler du dig dansk?
- Ja, jeg føler mig ikke andet end dansk.
Hvordan er du så havnet her?
- Jeg er havnet her, fordi jeg ville prøve at gøre en forskel, den islamiske forskel, religionsmæssigt. Det var det, jeg prøvede.
Hvad mener du med, at du vil gøre en forskel for religionen?
- Fordi du hører om undertrykkelse af muslimer, og fordi muslimer altid vil have en islamisk stat, og det er løsningen på undertrykkelse. Du ser på videoer med propaganda, at de virkelig var glade for Islamisk Stat, og de råber og skriger af glæde.
Terrororganisationen Islamisk Stat er blevet slået langt tilbage på slagmarken i Syrien, siden Ömer Kücükavci ankom. Han sidder nu fanget i det kurdisk-kontrollerede område (markeret med gult i ovenstående grafik).
Når Ömer Kücükavci tænker tilbage på sit liv i Danmark, havde han et godt og normalt liv. Men under overfladen var han ikke tilfreds. De mange nyheder om drab på civile i borgerkrigen i Syrien rørte ham.
Du havde en tryg opvækst i Danmark. Du gik i gymnasiet og havde alle muligheder foran dig. Hvordan kunne du vælge at tilsidesætte alt det for at rejse ned i en krigszone?
- Det er faktisk et interessant spørgsmål. Jeg har lige færdiggjort mit gymnasie, jeg er lige blevet gift, jeg har et godt job, en smuk lejlighed, ny bil. Alt kørte, som det skulle, og som folk gerne ville have. Jeg gjorde min mor stolt. Jeg gjorde min kone stolt.

- Men jeg har denne her ting med at gå på arbejde... Jeg føler, det er hykleri, når jeg ser alle de her videoer fra begyndelsen på krigen, hvor folk bliver dræbt. Du får undervisning om det her med, at muslimerne bliver testet af.

Undervisningen fik Ömer Kücükavci i Danmark, fortæller han. Her mødtes han med folk fra fundamentalistiske muslimske grupperinger, som indførte ham i deres fortolkning af islam, der lovede ham paradis, hvis han ofrede sit liv i kampen mod islams fjender i Syrien.

Mændene snakkede også om hykleriet ved at leve trygt i Danmark, mens muslimer led under krigen i Syrien, siger Ömer Kücükavci.

- Det her hykleri rammer dig i alt, og jeg følte, der var hykleri i mig, som jeg ikke kunne klare. Jeg er en person, der ikke kan lide hykleri, og jeg er en person, der ikke kan lide undertrykkelse, siger han.

Ifølge Ömer Kücükavci startede tankerne om at tage til Syrien, da en ven vendte hjem til Danmark efter et ophold hos Islamisk Stat. Vennen talte positivt om livet i kalifatet:

- Han fortæller mig om, hvordan de civile elsker Islamisk Stat og hvor meget undertrykkelse, de har bekæmpet. Det er faktisk sådan, jeg kom ind i det.
Blev du radikaliseret?
- Ja, det gjorde jeg.

- Jeg tror lidt mere end radikaliseret. Jeg tror, hjernevasket er det rigtige ord.

Foruden sin frustration over sit eget hykleri og håbet om paradis fyldte drømmen om Islamisk Stat - genrejsningen af et muslimsk kalifat - også meget for Ömer Kücükavci, inden han tog afsted.

Da han endelig stod i den selvudnævnte stat, var det som en drøm, der gik i opfyldelse, fortæller han.
Hvad var det første, der mødte dig, da du kom til Islamisk Stat?
- Du kommer til et ventehus. Der er 100 mennesker, minimum 100. Udlændinge alle sammen. De er også lige kommet. Du krammer dem alle sammen og snakker med dem og hilser, og du venter i et stykke tid. Så bliver du sendt til træningslejr.
Hvordan var det for dig at være i Islamisk Stat - det sted, du havde drømt om?
- For mig var det meget spændende, fordi jeg kommer fra Danmark. Jeg har ikke set så mange udlændinge som her. Jeg har ikke været i Mellemøsten. Jeg har ikke set Syrien og kalifatet før.

- Den tid var det ligesom en drøm, som er for real.
Så det var dejligt at være der i starten?
- Ja. Det var broderskabet, der var meget stærkt.

Som tiden gik, udviklede livet i Raqqa sig ikke, som Ömer Kücükavci havde forventet. Han fandt ud af, at indbyggerne i Raqqa faktisk ikke var glade for livet under Islamisk Stat, fortæller han.
Kan du prøve at beskrive for mig, hvordan dagligdagen var i Raqqa under Islamisk Stat?
- Okay. Du har en lejlighed. Du har gevær. Du har en riffel, Kalashnikov. Du har granater derhjemme. Droner 24/7. Raketter, missiler, eksplosioner er normalt i dit daglige liv. Du ser folk blive skudt i hovedet midt på vejen. De er blevet dømt. Det er en straf.
Hvad havde de gjort sig skyldige i?
- De skriver på arabisk, så jeg forstår det ikke. De snakker arabisk. Jeg forstår ikke noget.
Men du var vidne til det?
- Ja.
Hvordan var det at se?
- Menneskeligt kan jeg ikke lide det. Jeg ville faktisk helst kigge væk. Men din islamiske moral blev nødt til at acceptere det og ignorere al den menneskelige moral, du har.

Efter at Ömer Kücükavci havde levet i Islamisk Stat i en periode, ankom hans kone i 2016 til Syrien. En 23-årig kvinde, der i dag også sidder fanget hos kurderne i Nordsyrien, men som ikke ønsker at stille op til interview med TV 2.

På sin rejse ned til Syrien blev hun ifølge Ömer Kücükavci taget til fange af en anden islamistisk gruppe, inden ægteparret blev genforenet hos Islamisk Stat.

I 2017 besluttede de to sammen at forsøge at flygte fra Islamisk Stat til Tyrkiet. Men undervejs blev de fanget af den kurdiske milits YPG, der i flere år har bekæmpet Islamisk Stat.

Ifølge Ömer Kücükavci har hans kone ikke gjort noget forkert - hun kom kun til Syrien for at være sammen med ham, forklarer han.
Hvordan har du det med det i dag? Hun sidder også i fængsel hernede.
- Hun har nu siddet i fængsel to gange på grund af mig, og hun har intet med situationen at gøre. Intet, intet, intet.
Hvordan har du det med det?
- Det ødelægger mig. Psykisk, det dræber mig, at jeg altid skal tænke over, at hun er uskyldig, og hun sidder det her sted, sidder fængslet her.
På det tidspunkt, hvor du rejste, var der ret mange informationer omkring, hvad Islamisk Stat var for en størrelse og hvilke uhyrlige terrorhandlinger, de havde begået. Det valgte du vel at ignorere?
- Ja, jeg er faktisk blevet nødt til at ignorere det, hvis jeg gerne vil have paradis. Jeg troede virkelig, at sandheden var sådan. Så jeg blev nødt til at acceptere det, selvom jeg ikke kunne lide det. Selvom jeg så folk blive dræbt - jeg kunne ikke lide det - men jeg blev nødt til at tage det i mig.

På spørgsmålet om, hvad Ömer Kücükavci tænker om sine handlinger i dag, er han ikke i tvivl:

- Jeg har det ikke godt. Jeg har virkelig lavet lort i den. Ødelagt det for min mor, min bror og min kone, og jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Tilgiv mig. Hvis jeg siger "tilgiv mig", vil ingen tage det seriøst alligevel. Hvis jeg sagde "giv mig en chance, så jeg kan bevise det".. Jeg tror, ingen vil tage det seriøst. Det eneste de vil tage seriøst, det er, at jeg er et dyr. Det er det eneste, de kan tage seriøst. "Du er et dyr." Det er det eneste, de vil sige.
Én ting er din familie, som du siger, du har svigtet. Noget andet er, at du aktivt har kæmpet for den mest frygtede terrorbevægelse i hele verden. Hvordan har du det med det?
- Jeg har ødelagt alt. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Jeg har ødelagt alt.
Har du fortrudt det?
- Jeg har mere end fortrudt det. Det er derfor, jeg beder om, at I giver mig en chance og tilgiver mig, og jeg vil komme tilbage til mit land, mit liv, mit hjem.
Der er nok mange, der vil sige, at du ligger, som du har redt. Det er din egen skyld det her. Hvorfor skal Danmark hjælpe dig, nu hvor du sidder her?
- Hvad skal jeg sige? Jeg kan sige, de taler sandt. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.

Ömer Kücükavci håber, at de danske myndigheder vil samarbejde med kurderne om at få ham udleveret. Og han har en bøn til danskerne:

- Det er ikke bare en bøn. Større end en bøn. Jeg beder til, at I tilgiver mig. Hvad skal jeg sige? Giv mig en chance, så jeg kan bevise, at jeg ikke er det menneske ... Jeg kom for at hjælpe muslimer.

- En intention om at gøre en forskel. Og fjerne det hykleri jeg har i mig. Jeg følte mig skyldig, hvis jeg ikke tog til Syrien. Min samvittighed var på det laveste plan.
Den danske efterretningstjeneste siger, at en af de største trusler mod Danmark lige nu, det er, hvis folk som dig vender tilbage. Hvad siger du til det?
- Hvad skal jeg sige til dem. Jeg er én person. Hvor mange danskere er vi her af mænd? En person. Hvordan skal jeg være en trussel?
Du kunne jo tage tilbage og begå et terrorangreb, tage en lastbil og køre ind i en folkemængde for eksempel. Det ville jo ikke være særlig svært. Hvordan vil du overbevise...
- Hvis du siger det på den måde, så ja, det er rigtigt nok. Men jeg er klar til at gøre hvad som helst for at overbevise Danmark og PET, og hvem end jeg skal overbevise om, at jeg ikke er den person. Det er ikke en del af mit hjerte det her.

Ömer Kücükavci og hans kone er tyrkiske statsborgere. Men da der i øjeblikket er krig mellem kurdiske militser og Tyrkiet, er der ingen diplomatiske forbindelser mellem parterne. Derfor kan Ömer Kücükavci og hans kone heller ikke udleveres til Tyrkiet.
Da du rejste til Syrien, valgte du så ikke, at Danmark ikke var dit land længere?
- Selvfølgelig følte jeg, at Islamisk Stat var min stat, men efterfølgende ser jeg, hvordan Islamisk Stat fungerer, så finder jeg ud af, at det ikke er min stat. Du er gået fra dit land til et andet land, som du troede, der var dit land, men det er ikke dit land...
Hvad mener du? Du fandt ud af, at Islamisk Stat ikke var det, du troede, det var? Hvordan var det anderledes end det, du havde forventet?
- Når du siger det sådan.. Jeg tror ikke.. Jeg tror ikke på islam længere for at gøre det meget kort for dig. Jeg kan ikke sige, jeg støtter dem. Jeg kan ikke støtte dem længere. Så jeg ved ikke, hvad jeg skal sige til dig.

Hvis Danmark ikke vil have ham tilbage, beder Ömer Kücükavci om, at hans kone i det mindste får lov at vende hjem.

- Min kone er uskyldig. Hun har intet med sagen at gøre.
Du mener, hun skal tilbage til Danmark, også selvom hun ikke er dansk statsborger?
- Ja, det er hendes land. Hun er født og opvokset i Danmark. Hun taler dansk derhjemme. Hun taler ikke kurdisk.

- Hvad er forskellen på én, der er født og opvokset i Danmark og er dansk statsborger og én, der er født og opvokset i Danmark, men har ikke dansk statsborgerskab, fordi familien ikke har lavet papir på hende eller ham?

Efter cirka halvanden times interview er tiden sluppet op. Ömer Kücükavci rejser sig fra stolen.

- Tak.

Han giver hånd til TV 2s journalist, og den maskerede vagt fører ham tilbage ud gennem metaldøren.
Se dokumentaren 'Fanget i Syrien' onsdag aften kl. 21.20 på TV 2 eller på TV 2 Play.

# data[].attributes.attachment_link.title
Født og opvokset i Danmark, men soldat for Islamisk Stat - nu har han en bøn til danskerne

# data[].attributes.attachment_link.description
Han har set henrettelser og været klar til at dø for Islamisk Stat. Nu fortæller han sin historie fra sit fangenskab hos en kurdisk milits i Syrien. - Jeg ved ikke, om han ved, han skal have en kugle i hovedet. Jeg ved det ikke.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mange var mødt op til Venstres grundlovsmøde i grønne omgivelser i Aarhus-forstaden Højbjerg, hvor bl.a. statsministeren holdt tale.

Der står ingen steder i Koranen, at man ikke må se en kvindes ansigt. De, der overdriver troen, taler med to tunger.

Det er ikke nogen misundelsesværdig situation, som politiet hermed er bragt i.

DF og K kræver håndtryk fra alle nye statsborgere. Imam opfordrer til at blive væk fra ny ceremoni.

Kræftscreeninger koster unødvendige ressourcer, skaber bekymring og fører til overbehandling, siger kritikere. Kræftens Bekæmpelse forsvarer folkeundersøgelserne.

Et relativt flertal af vælgerne ønsker sig en anden statsminister end de to mest oplagte, men de er slet ikke enige om hvem.

Peter Frydkjær har indtaget det legendariske spisested i Gl. Skagen, og køkkenet har nu international klasse.

En undersøgelse blandt 2.500 arbejdsgivere viser et flertal imod at bruge højere pensionsalder til at øge arbejdsudbuddet. Finans

Politiet formoder, at der er tale om bevidst stenkast.

Regeringen vil sikre bedre hjælp til de mest psykisk syge. To personer døde efter kraftigt jordskælv på indonesisk ø. Trumps advokat sår tvivl om afhøring i undersøgelse.

Hun forsimpler og flygter fra ansvaret. Man kan ikke komme forskelle til livs ved at decentralisere. Metoden vil skrue tiden tilbage til 40´erne.

USA's minoriteter tror, at de kan dyrke og få udvidet deres særrettigheder, uden at hvide amerikanere tager til genmæle, en meget naiv antagelse.

Kreafolket lader mere og mere til at holde kaje, når snakken nærmer sig det ømtålelige spørgsmål.

En ny bølge af naturbeskyttelse skyller hen over verden. Bjerge og floder får rettigheder og kan slæbe dig i retten, hvis du gør skade.

Lars Olsen har været på en "tour de Scandinavia". I ugens kommentar skriver han om sommerglimt og klasseskel.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kronik: Islam skal underlægges dansk lov

# data[].attributes.attachment_link.description
Mange var mødt op til Venstres grundlovsmøde i grønne omgivelser i Aarhus-forstaden Højbjerg, hvor bl.a. statsministeren holdt tale. Der står ingen steder i Koranen, at man ikke må se en kvindes ansigt. De, der overdriver troen, taler med to tunger. Det er ikke nogen misundelsesværdig situation, som politiet hermed er bragt i.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Islam er fred. Ordene er et citat af eks-præsident George Bush. Han sagde det efter Al Qaedas angreb på USA den 11. september 2001. Udtalelsen havde et politisk formål. For det første at forhindre overgreb på fredelige muslimske amerikanere og for det andet at holde sig på god fod med USA's allierede i Mellemøsten eks. Saudi- Arabien. Barack Obama og andre har gentaget det, men er det rigtigt?

Ja, måske for den enkelte muslim, der får fred i sjælen ved at bede i en smuk moske, men ellers må man forsøge at besvare spørgsmålet ved at se på historien og de hellige skrifter.
Ud af stilheden
I 2005 tegnede Kurt Westergaard en mand med en bombe i turbanen. Tegningen medførte en del vrede og raseri hos muslimer i Danmark og andre lande. Hvorfor? Tegningen havde jo ikke noget med den historiske Muhammed (570-632) at gøre, da han ikke kendte til sprængstoffer. Krudtet blev først opfundet af kineserne i det 9. århundrede under Tangdynastiet.

Skal man forstå tegningen i overført betydning således, at Muhammed måske ikke var helt rask? Også det er forkert. Forklaring følger.

Hvad siger samtidens kilder om Muhammed, om Koranen eller om Mekka?

På Muhammeds tid havde araberne ingen bøger. Det havde kun de kristne og jøderne, hvorfor de blev kaldt bogens folk.

Der findes dog en mønt fra Palæstina fra perioden 647 til 658 med inskriptionen Muhammed og den viser en person, der holder et kors. Ordet Muhammed kan her være en titel med betydningen den priste eller den valgte. Er det Jesus eller Muhammed?

Det er først i 690'erne, at arabisk bliver et dominerende skriftligt sprog som supplement til syrisk og græsk. Først på det tidspunkt hører vi noget om Muhammed og Islam.

Robert Spencer konkluderer, at Muhamed sandsynligvis aldrig har eksisteret, men at han er en fiktiv person som Robin Hood eller kong Macbeth. 1)

Er det rigtigt? Nej. Selvom han ikke er nævnt i samtidige kilder, kan han jo godt have eksisteret som historisk person. Hvem skulle ellers have forenet de arabiske stammer og skabt et kongedømme og en ny religion, hvis han ikke havde været der som en karismatisk personlighed med politiske og militære lederevner?
Sirat Rasul Allah
Ibn Ishaqs (d.761) bog om Muhamed, Sirat Rasul Allah, er skrevet mindst 125 år efter hans død, så hvad er historiske kendsgerninger, og hvad er fantasi hos en senere tids forfatter?

I Koranen er Muhammed et almindeligt menneske, mens han i Ibn Ishaqs bog tilskrives magiske evner, eksempelvis beskrives det, hvordan han en nat rejste på et æsel/muldyr med vinger fra Medina til Jerusalem og videre til Den 7. Himmel. Undervejs mødte han både Adam, Abraham, Moses og Jesus. Hensigten med historien er vist at vise ham som den sidste i en række profeter.

Bill Warner fokuserer i sin Islam-trilogi på den politiske side af Muhameds liv. Vi følger Muhammed fra årene i Mekka som handelsmand og en ikke særlig vellykket prædikant til de sidste 10 år i Median som religiøs, politisk og militær leder.

Mekkanerne dyrkede flere guder heriblandt hovedguden Allah, som Muhammed udnævnte til enegud og sig selv som enefortolker af gudens budskaber. Islam er således en monoteistisk religion som Jødedommen.

Det lykkedes Muhammed at bruge den nye religion til at skabe en højere form for solidaritet mellem en række indbyrdes stridende arabiske stammer. I stedet for at angribe og røve nabostammen, overtalte han dem til at angribe de vantro. Nomaders overfald og røverier mod fastboende landmænd og håndværkere var ikke noget nyt fænomen på den tid. 2)

Så vidt jeg kan vurdere, er der 3 nøglebegivenheder i Muhameds liv.

1. Overfaldet på en handelskaravane på vej mod Mekka. Det udviklede sig til slaget ved Badr. Før kampen lovede Muhammed sine krigere direkte adgang til Paradiset, hvis de blev dræbt . Overlevede de fik de andel i krigsbyttet. En klar win-win situation.

Da mekkanerne tilhørte Muhammeds egen stamme , Quraysh, var det et traditionsbrud. Fra solidaritet med ens egen stamme mod nabostammen til solidaritet med muslimer mod de vantro.

3. Kampagnen mod de 3 jødiske stammer i Medina. De 2 første blev tvunget ud af byen efterladende deres værdier til muslimerne. Den sidste, Banu Qurayza, blev helt udslettet. Mændene blev halshugget og kvinder og børn taget som slaver. En sådan massakre var også noget nyt.

2. Overfaldet på jøderne i Khaybar, en by nordvest for Mediana. De beholdt liv og ejendom, men måtte, som dhimmier, fremover betale skat, jizya, på 50% af deres indtægter til muslimerne.

Det var den første interaktion mellem den nye muslimske stat og et undertvunget folk.

Systemet var klart: Store fordele for de troende og overgreb og diskrimination mod de vantro. Det var en succes og hele stammer tilsluttede sig muslimerne. Resten er historie. Da Muhammed døde i 632 efterlod han sig et kongedømme på arabisk jord.

Det var ikke en gal mands værk, men snarere en genial mands værk. 3)
2 slags mennesker
En hadith er en lille historie om noget Muhammed har sagt eller gjort. En hadithsamling er lavet af Al Bukhari (d.869) og en anden af Muslim (d.874), så de er skrevet eller samlet mere end 200 år efter Muhammed.

Allerede Al Bukhari forkastede størstedelen af haditherne som forfalskninger. Han udvalgte og offentliggjorde 7533 ud af 300000.

Bill Warner har simplificeret det omfattende materiale til de hadither, som vedrører muslimers holdning til de vantro, kafirerne.

Både i Koranen, i Siraen og i haditherne er der 2 slags mennesker: Muslimer og kafirer. Muslimerne er de gode mennesker med den rigtige tro og kafirerne er 2. klasses mennesker.

"Ikke muslimer kan blive behandlet venligt eller de kan blive behandlet som Allahs fjender. Deres værdier kan blive taget fra dem, de kan blive forhånet, gjort til slaver, voldtaget eller myrdet, hvis en sådan behandling vil fremme Islam." 4)
En nøgle til Koranen
De ældste manuskripter af koranen er fra omkring 100 år efter Muhammed. 5)

At den allerede skulle være samlet 20 år efter Muhameds død, som Bill Warner skriver det, er der ikke belæg for. 6)

Den måde Koranen er sammensat på, kan kun gøre læseren forvirret. Den begynder med de længste kapitler og slutter med de korteste uden kronologi og springer fra et emne til det næste uden nogen forklaring eller sammenhæng. Gentagelserne er, som i haditherne, endeløse. Historien om Moses bliver således fortalt 39 gange. 7)

I Bill Warners rekonstruktion af Koranen bringer han teksterne i den rigtige kronologiske orden og bruger Muhammeds liv til at forklare meningen og omstændigheden ved en given tekst. Endelig samler han teksterne omkring det samme emne.

Med denne metode bliver Koranen klar og let at forstå.

Lige som Biblen er Koranen ikke uden modsigelser.

Bill Warner viser med sine diagrammer de rigtige proportioner i stoffet eks. er der i den del af Koranen, som vedrører Muhammeds år i Mekka intet om hellig krig, Jihad, mens der i den del, der omhandler årene i Medina er 24% og i Siraen, (Ibn Ishaq) er der 67%. Det viser Islams dualisme: Islam er fredens religion og Islam er total krig. 8)

I Koranens Sura 2 v. 256 kan vi læse:

"Der er ingen tvang i religion."

Ibn Warraq nævner 4 andre steder, der opfordrer til tolerance, men nævner 14 andre steder med det modsatte indhold. 9)

Tina Magaard har med henvisninger til Koranen lavet en opgørelse over, hvad der er muslimers pligt:

at udføre jihad (22 referencer)

at dræbe vantro (36 referencer)

at blive dræbt i jihad (5 referencer) 10)

Ifølge Ibn Ishaq deltog Muhammed selv i 27 kampe de sidste 9 år. På samme tid var der 38 andre kampe og ekspeditioer. 11)

De krigeriske sider af Islam må siges at dominere både i Muhammeds historie og i de hellige skrifter, Koranen, Siraen og haditherne.
Uden for kontekst argumentet
Efter 11. september 2001 angrebet har muslimer og andre brugt et citat fra Koranen, som et bevis på, at Islam er fred. Sura 5, v. 32:

"Den, der har dræbt et menneske, skal betragtes som en, der har dræbt hele menneskeheden."

Det lyder jo smukt, men sætter vi det ind i sin sammenhæng, får det karakter af en trussel.

"Det var derfor, vi gjorde det klart for jøderne, at den, der har dræbt et menneske, bortset fra som straf for mord eller anden ondskab i landet, skal betragtes som en, der har dræbt hele menneskeheden, og den, der har reddet et menneskeliv, skal betragtes som en, der har reddet hele menneskeheden.

Vore apostle bragte dem ægte beviser: Dog varede det ikke længe, før de begik stor ondskab i landet.

Dem, der går i krig mod Allah og Hans apostel og som spreder uorden, skal dræbes eller korsfæstes eller have deres hænder og fødder hugget af i modsatte side eller forvises af landet." 12)

1. Robert Spencer: Did Muhammad exist? 2007. S.43-46, 206 og 214.

2. Bill Warner: Muhammed and the Unbelievers. 2006. S.71

3. P.C.Salzman: Culture and Conflict in the Middle East. 2007. S.137

4. Bill Warner: The Political Traditions and Mohammed. 2006. S. 160

5. R.Spencer s. 192.

6. Bill Warner.An Abridged Koran. 2006. S. XII

7. Samme bog s.XVII og 203

8. Samme bog s. 200.

9. Ibn Warraq: Virgins? What Virgins? 2010. s. 168-169.

10. Tina Magaard i Totalitarisme - venskab og fjendskab. Red. M.Thorup m.fl. 2007. s. 237.

11. Bill Warner: Muhammed and the Unbelievers. S.145.

12. Ibn Warraq s. 343-344.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Islam er fred", sagde George Bush - men i denne artikel bliver myten om islam punkteret

# data[].attributes.attachment_link.description
Islam er fred. Ordene er et citat af eks-præsident George Bush. Han sagde det efter Al Qaedas angreb på USA den 11. september 2001. Udtalelsen havde et politisk formål. For det første at forhindre overgreb på fredelige muslimske amerikanere og for det andet at holde sig på god fod med USA's allierede i Mellemøsten eks.

# data[].attributes.body
Michael

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De stiller op i 28 kommuner til efterårets kommunalvalg i Belgien, og et af partiets forslag har skabt overskrifter i weekenden.

- En kønsopdelt tilbagevenden til deres oprindelseslande ville nok være mere på sin plads.

Sådan skriver Otto M på den tyske avis welt.de i en af de 325 kommentarer, et forslag fra det belgiske parti 'Islam' har fået.

Kvinder bliver antastet når man står som sild i tønde
Partiets talsmand Redouane Ahrouch - der er medlem af byrådet i Anderlect - fortalte nemlig avisen HBVL at man vil gå til valg på at mænd og kvinder skal sidde i hver deres afdelinger, når de kører i offentlig transport. Og det har skabt en del debat i belgiske og tysksprogede medier henover weekenden.

- I myldretiden er der nogle mennesker - især fremmede - der udnytter, at folk står som sild i en tønde. Og så er det, at kvinderne bliver antastet.

Derfor skal mænd og kvinder sidde hver for sig
- Det er derfor jeg foreslår, at mænd skal sidde forrest, og kvinder skal sidde bagerst, lyder det ifølge den engelsksprogede Bruxelles-avis Brussels-Expres fra Redouane Ahrouch, og ser man kommentaren fra Wienerinnen på den østrigske avis krone.at (hvor 322 har kommenteret forslaget), så er ideen ikke helt tosset:

- Efter klokken 22.00 ville det være en god idé at være beskyttet mod berusede mænd.

- Og dette har intet at gøre med religion, skriver wiennerrinen, men hvad tænker du?
Er det en god ide at lade mænd sidde forrest og kvinders bagerst i busser og tog? Se også: Afskyeligt: Minister raser mod video af muslimske skolebørn
For præcis et år siden, skabte det stor debat i Sverige, at eleverne i en muslimsk skole, skulle sidde kønsopdelt i skolebussen. Dengang stemte mere en 20.000 læsere, og mere end 90 procent mente, at drenge og piger, skal sidde sammen.

Se også: Afskyeligt: Svenskere diskuterer totalt forbud mod muslimske skoler

Se resultat

Din stemme er modtaget
Vis afstemning

# data[].attributes.attachment_link.title
Partiet 'Islam' skaber debat: Vil have kvinder til at sidde bagerst i bussen

# data[].attributes.attachment_link.description
De stiller op i 28 kommuner til efterårets kommunalvalg i Belgien, og et af partiets forslag har skabt overskrifter i weekenden. - En kønsopdelt tilbagevenden til deres oprindelseslande ville nok være mere på sin plads. Sådan skriver Otto M på den tyske avis welt.de i en af de 325 kommentarer, et forslag fra det belgiske parti 'Islam' har fået.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Din profil kan bruges på Berlingske.dk, Business.dk og bt.dk, der alle er en del af Berlingske Media. Du kan altid logge ud eller opdatere dine oplysninger ved at klikke på dit profilnavn.

# data[].attributes.attachment_link.title
Islam udgør den største trussel mod ytringsfriheden i Danmark

# data[].attributes.attachment_link.description
Din profil kan bruges på Berlingske.dk, Business.dk og bt.dk, der alle er en del af Berlingske Media. Du kan altid logge ud eller opdatere dine oplysninger ved at klikke på dit profilnavn.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Din profil kan bruges på Berlingske.dk, Business.dk og bt.dk, der alle er en del af Berlingske Media. Du kan altid logge ud eller opdatere dine oplysninger ved at klikke på dit profilnavn.

# data[].attributes.attachment_link.title
Flerkoneri praktiseres blandt muslimer i Danmark: "Kvinderne siger, at det er helt almindelig praksis"

# data[].attributes.attachment_link.description
Din profil kan bruges på Berlingske.dk, Business.dk og bt.dk, der alle er en del af Berlingske Media. Du kan altid logge ud eller opdatere dine oplysninger ved at klikke på dit profilnavn.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Politikere, medier og meningsdannere har svigtet forsvaret af centrale demokratiske værdier i debatten om islam og muslimer, mener en af verdens førende islamforskere.

"Vi er i øjeblikket vidne til politiseret islamofobi fra brede dele af det politiske spektrum, hvor det er blevet et mål i sig selv at bruge folkets frygt proaktivt", siger John L. Esposito.

Den 76-årige professor fra Georgetown University i Washington har i mere end 40 år beskæftiget sig med islam og muslimers rolle i den vestlige verden.

I reoler på universiteter verden over kan man finde op mod 45 bøger af hans bøger, der beskriver politiseringen af islam og sameksistensen mellem religioner. Han har rådgivet et utal af amerikanske og europæiske regeringer og udenrigsministre.

Vi er vidne til en tendens, hvor måden, man behandler islam som fænomen, bærer præg af en grænseløs uvidenhed

Og nu retter han en skarp kritik mod den politiske stand, de etablerede medier og meningsdannere, der i hans øjne gør en kunstig civilisationskamp til en realpolitisk virkelighed.

"Når vi i dag taler om muslimer, så taler vi ikke om almindelige mennesker, der praktiserer deres religion. Vi taler om karikaturer, som vi nægter at forstå indgående", siger han.

Læs også: Portræt af tre generationer: En vaskeægte dansk familie

Partier og bevægelser, der i stigende grad ser deres vælgere vende sig mod globaliseringen, har set en mulighed for at genvinde en tabt opbakning ved at male et forenklet fjendebillede af følgerne af verdens næststørste religion.

"Man får pisket stemningen op, så folk når et niveau af nærmest hysterisk frygt, og i det klima virker enhver generalisering. Man koger enorme folkemængder ned til 'muslimer', 'flygtninge fra Mellemøsten' og 'immigranter' og forklarer ofte uden tøven, hvordan denne gruppe gør det og det og det af ulovligheder, overgreb og velfærdsbedrageri. Man skeler aldrig til relative tal - at det jo kun er en uhyre lille procentdel af f.eks. flygtninge, der begår kriminalitet. Eller terror for den sags skyld", lyder det fra Esposito, der ikke blot peger på populistiske ledere som Le Pen, Trump og Wilders, men også europæiske konservative og socialdemokrater som meddelagtige i denne 'frygtens politik'.

Et falskt verdensbillede

Narrativet fastlåses i særlig grad af medierne, mener professoren, der blandt andet henviser til en undersøgelse fra hans eget institut af 2,6 millioner nyhedshistorier i perioden 2001-2014, der viste, at mediedækningen i meget ringe grad portrætterer islam i et positivt lys.

Læs også: Hvordan får medierne flere minoritetskilder?

Ordene 'vold' og 'sikkerhedsrisiko' var gennemgående, og et forsvindende lille antal historier beskæftigede sig med almindelige muslimers hverdagsliv.
Medier skal vel ikke undlade at dække udviklingen i Mellemøsten og diskutere, hvilke implikationer den har for Europa og USA?
"Bestemt ikke, men der opstår et formidlingsproblem, når vinklingen har den konsekvens, at religiøse ledere som pave Frans bliver katolicismens ansigt i medierne, mens rabiate ekstremister som Abu Bakr al-Baghdadi (leder af Islamisk Stat, red.) bliver islams", siger han med et frustreret grin.
Men er det virkelig et udtryk for iboende islamofobi?
"Nej, ikke nødvendigvis, men det skaber et falskt narrativ, der gribes af islamofober, og så bliver medierne meddelagtige i den udvikling".

Og udviklingen tager til i styrke efter Donald Trumps valgsejr i november og udsigten til gode resultater til islamkritiske partier i Frankrig, Holland og Tyskland, mener Esposito.

Læs også: Europaforsker: Er tiden kommet til Europas Forende Stater?
Men taler politikere som Trump, Wilders og Le Pen ikke bare til de mennesker, som globaliseringen har svigtet, og deres bekymring for, at flygtningestrømme udfordrer vores velfærdssystemer? De bekymringer skal vel også tages alvorligt og ikke bare affejes som islamofobi?
"Bare fordi man som vælger gør sig bekymringer om flygtningestrømme, så er man ikke islamofob, bestemt ikke. Men vi er vidne til en tendens, hvor måden, man behandler islam som fænomen, bærer præg af en grænseløs uvidenhed. Og det er der mange medier og politiske bevægelser, der puster til", siger han.

# data[].attributes.attachment_link.description
Politikere, medier og meningsdannere har svigtet forsvaret af centrale demokratiske værdier i debatten om islam og muslimer, mener en af verdens førende islamforskere. "Vi er i øjeblikket vidne til politiseret islamofobi fra brede dele af det politiske spektrum, hvor det er blevet et mål i sig selv at bruge folkets frygt proaktivt", siger John L.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kritikken er helt forventeligt haglet ned over udlændinge- og integrationsminister Inger Støjberg (V), efter hun opfordrede fastende muslimer til at tage fri fra arbejde, fordi alt andet ville udgøre en sikkerhedsrisiko.

Den blev hurtigt skudt ned af diverse arbejdspladser, der kunne afkræfte eventuelle problemer med farlige, tørstende og sultne muslimer.

Færdig bom. Men helt så enkelt er det måske ikke.

For eksempel fortalte Manal Jacob, leder af den socialøkonomiske virksomhed Ishtar på Indre Nørrebro, for nylig her i avisen, at det i det Irak, hvor hun har boet, til hun var 20 år gammel, kun var i fjernsynet, man bemærkede, at der var ramadan, fordi der blev vist ekstra godt tv. På gaden spiste alle til gengæld. Restauranterne var åbne, og folk var ligeglade med ramadanen.

"Det var kun de gamle mennesker, som fastede. Ingen kontrollerede hinanden. Men nu her i Danmark - og efterhånden også i Irak og i de andre lande - er der kommet rigtig meget kontrol," sagde hun.

Behov for modernisering

Det kan godt være, at danskerne hører mest om islam og muslimer, når det handler om social kontrol, tvangsægteskaber, genopdragelsesrejser, shariazoner og bandekriminalitet. Og det kan godt være, at unge muslimer føler sig provokerede, frastødte og marginaliserede af udlændinge- og integrationsministerens os og dem-retorik.

Men det betyder ikke, at der ikke er noget at tale om internt i de muslimske miljøer. Der er et påtrængende behov for at modernisere islam, så unge praktiserende muslimer kan leve et liv, der fungerer for dem i en dansk domineret kultur. Og den udvikling kommer kun, hvis der er repræsentanter inden for de religiøse miljøer, der påtager sig opgaven. Antallet af nydanske debattører, der gør op med islam, er nærmest eksploderet de senere år. Og godt for det. Men spørgsmålet er, om der bliver lyttet til dem i de religiøse miljøer.

Imamer forstår ikke de unge

Unge muslimer mener faktisk også selv, at der er behov for at modernisere islam. Blandt andre jurastuderende og debattør Tarek Hussein, som lige er udkommet med bogen Det sorte skæg. I den forsøger han at forklare islam fordanskerne og for unge muslimer, der altid er i defensiven og skal forsvare deres identitet og religion over for danskerne efter det seneste terrorangreb eller den seneste beretning om tvang og undertrykkelse af muslimske kvinder - samtidig med at de bliver konfronteret af religiøse ekstremister og selvudnævnte imamer, der siger, de aldrig vil blive rigtige danskere.

Tarek Hussein mener, at eventuelle problemer med ramadanen, ligesom mange andre integrationsproblemer, der konstant fylder medierne, løses lokalt. Det har han forklaret i P1 Morgen. Til gengæld peger han på andre strukturelle udfordringer, der trænger til at blive debatteret blandt praktiserende muslimer.

For eksempel at mange imamer ikke er på bølgelængde med unge muslimer. De kender ikke det danske arbejdsmarked, taler knapt dansk og prædiker om middelalderlige ritualer, når man som ung muslim har masser af spørgsmål om piger og fester i gymnasiet. Der er også den interne racisme i miljøerne, som forhindrer forelskede par med forskellig nationalitet eller etnisk baggrund i at få hinanden. Mens det kræves af unge muslimske mænd, at de skal stille med en medgift på op mod 250.000 kroner, hvis de vil gøre sig forhåbninger om at blive gift med en muslimsk kvinde, samtidig med at sex før ægteskab er forbudt. Det er i praksis at kræve cølibat af unge muslimske mænd helt op i deres 30'ere.

Den voksne generation af herboende muslimer skal lytte til deres børn. Det er derfra, et moderne bud på islam skal komme fra. Ikke fra formørkede imamer, skingre politikere eller velmenende klummeskribenter. Imens kan etniske danskere så lære de her tal fra bogen Nydansk - Er nydanskere og danskere virkelig så forskellige uden ad:

97 pct. af nydanskere er ikke kriminelle. (Det er 98,8 pct. etniske danskere heller ikke).

87 pct. nydanske forældre deltager i forældremøder. (88 pct. danske forældre møder op).

33 pct. af de 20-24-årige danskere med indvandrerbaggrund tager en videregående uddannelse. (Det samme gør 36 pct. etniske danskere).

# data[].attributes.attachment_link.title
Debat: Reformer islam for de unge danske muslimers skyld

# data[].attributes.attachment_link.description
Det kan godt være, at danske muslimer er trætte af Inger Støjbergs os og dem-retorik og ramadansnak. Men måske er det en god ide, hvis de selv tager ansvar for at reformere islam og lytter til deres børn, der er opvokset i Danmark, og som råber på præcist det.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Man bør kunne lave satire om alle religioner, mener udlændingeminister Inger Støjberg, men en ny musical har ført hende til en ny konklusion. Det skyldes en religion, islam, hvis følgere "griber til våben, vold og terror", mener Støjberg.

# data[].attributes.attachment_link.title
Støjberg i voldsomt angreb på islam: "Vi har tabt"

# data[].attributes.attachment_link.description
Man bør kunne lave satire om alle religioner, mener udlændingeminister Inger Støjberg, men en ny musical har ført hende til en ny konklusion. Det skyldes en religion, islam, hvis følgere "griber til våben, vold og terror", mener Støjberg.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat.

Politikerne vender det blinde øje til. De nægter at se, at når staten understøtter islam, understøtter de de kræfter, der arbejder for vores undergang som et frit folk i et frit land.

Folketinget vedtog i december 2017 en lov, der stadfæster, at islam netop ikke blot er en privat sag. På tre konkrete områder understøtter staten islam og inddrager islam i samfundslivet.

1. Muslimer, der betaler til sharia-moskeerne, kan trække beløbet fra i skat. Så skatteyderne betaler indirekte for imamernes prædikener.

2. Imamer kan på statens vegne gøre to muslimer til lovformelige ægtefolk.

3. Sharia-prædikanter fra udlandet får opholdstilladelse på særlige lempelige vilkår.

Som samfund skyder vi os selv i foden ved at give de samme privilegier til islam, som vi giver til Folkekirken. For islam er både en religion og en ideologi. Islam er både tro og politik. Det kan ikke skilles ad.

Vi kan se det i de muslimske lande, hvor islam bliver til lov, og vi kan se det i de vestlige landes muslimske ghettoer og parallelsamfund, hvor sharia dikterer måden, man lever på: Kvinder bliver undertrykt, og ufrihed og vold præger dagligdagen.

Islam som ideologi er i et skarpt modsætningsforhold til demokratiet og til de individuelle frihedsrettigheder, vi baserer det danske samfund på, og som sammen med vores historie, kultur og folkelige egenart udgør det danske værdifællesskab.

Det værdifællesskab skal vi forsvare. Ikke ved at forbryde os mod vores frihedsidealer og forbyde muslimernes tro, men ved at insistere på at islam ingen plads har i samfundslivet - den hører udelukkende til i privaten.

Staten skal stoppe den indirekte økonomiske støtte til moskeerne. Muslimske nygifte må en tur på rådhuset og skrive under. Og udenlandske sharia-prædikanter må søge om opholdstilladelse på samme vilkår som alle andre.

Politikerne havde muligheden for at begrænse islams indflydelse i samfundet, da de skulle vedtage loven i december. Men de undlod at gøre noget. Ingen partier stemte imod at give særlige privilegier til islam.

Man skulle ellers tro, at vores politikere efterhånden havde indset, at islam er en fare for de demokratiske samfund.

Islam indrømmer ikke andre religioner en ligestillet plads, islam tillader ikke frafald og slet ikke ateisme, islam tolererer ikke homoseksuelle, og islam tolererer ikke antydningen af noget, der kan tolkes som blasfemi. Kvinder må ikke gifte sig med ikke-muslimer.

Et resultat af den sociale og religiøse eksklusion, som følger af det sidste, kan vi se på krisecentrene rundt omkring i landet. 4 ud af 10 af kvinderne er ikke vestlige indvandrere eller efterkommere. Når de vil skilles fra voldelige ægtemænd, har de ingen steder at tage hen. Imamerne fordømmer dem. Familien ekskluderer dem.

Islams fordømmelse af homoseksuelle fik vi demonstreret på Tv for nylig, hvor en dansk homoseksuel muslim fik at vide, at han burde dø.

I Tyskland og Frankrig bliver jøder forfulgt og ligefrem myrdet af muslimer - fordi, de er jøder. Herhjemme hyldes de shariatro mordere på nettet af unge danske muslimer.

Og da den muslimske terrorist Omar El Hussein, der dræbte den danske jøde Dan Uzan foran synagogen i København i 2015, skulle begraves, fulgte 700 trosfæller ham til graven.

I dag har vi omkring 170 moskeer i Danmark. Det er 50% flere end for ti år siden. 66 islamiske trossamfund er godkendte og giver skattefradrag på op mod en milliard kroner om året.

Det er gået stærkt med at indoptage og anerkende islam i det danske samfund. Islam skal ikke anerkendes, men trænges tilbage. Det er politikernes ansvar.

# data[].attributes.attachment_link.description
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat. Politikerne vender det blinde øje til.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat.

Politikerne vender det blinde øje til. De nægter at se, at når staten understøtter islam, understøtter de de kræfter, der arbejder for vores undergang som et frit folk i et frit land.

Folketinget vedtog i december 2017 en lov, der stadfæster, at islam netop ikke blot er en privat sag. På tre konkrete områder understøtter staten islam og inddrager islam i samfundslivet.

1. Muslimer, der betaler til sharia-moskeerne, kan trække beløbet fra i skat. Så skatteyderne betaler indirekte for imamernes prædikener.

2. Imamer kan på statens vegne gøre to muslimer til lovformelige ægtefolk.

3. Sharia-prædikanter fra udlandet får opholdstilladelse på særlige lempelige vilkår.

Som samfund skyder vi os selv i foden ved at give de samme privilegier til islam, som vi giver til Folkekirken. For islam er både en religion og en ideologi. Islam er både tro og politik. Det kan ikke skilles ad.

Vi kan se det i de muslimske lande, hvor islam bliver til lov, og vi kan se det i de vestlige landes muslimske ghettoer og parallelsamfund, hvor sharia dikterer måden, man lever på: Kvinder bliver undertrykt, og ufrihed og vold præger dagligdagen.

Islam som ideologi er i et skarpt modsætningsforhold til demokratiet og til de individuelle frihedsrettigheder, vi baserer det danske samfund på, og som sammen med vores historie, kultur og folkelige egenart udgør det danske værdifællesskab.

Det værdifællesskab skal vi forsvare. Ikke ved at forbryde os mod vores frihedsidealer og forbyde muslimernes tro, men ved at insistere på at islam ingen plads har i samfundslivet - den hører udelukkende til i privaten.

Staten skal stoppe den indirekte økonomiske støtte til moskeerne. Muslimske nygifte må en tur på rådhuset og skrive under. Og udenlandske sharia-prædikanter må søge om opholdstilladelse på samme vilkår som alle andre.

Politikerne havde muligheden for at begrænse islams indflydelse i samfundet, da de skulle vedtage loven i december. Men de undlod at gøre noget. Ingen partier stemte imod at give særlige privilegier til islam.

Man skulle ellers tro, at vores politikere efterhånden havde indset, at islam er en fare for de demokratiske samfund.

Islam indrømmer ikke andre religioner en ligestillet plads, islam tillader ikke frafald og slet ikke ateisme, islam tolererer ikke homoseksuelle, og islam tolererer ikke antydningen af noget, der kan tolkes som blasfemi. Kvinder må ikke gifte sig med ikke-muslimer.

Et resultat af den sociale og religiøse eksklusion, som følger af det sidste, kan vi se på krisecentrene rundt omkring i landet. 4 ud af 10 af kvinderne er ikke vestlige indvandrere eller efterkommere. Når de vil skilles fra voldelige ægtemænd, har de ingen steder at tage hen. Imamerne fordømmer dem. Familien ekskluderer dem.

Islams fordømmelse af homoseksuelle fik vi demonstreret på Tv for nylig, hvor en dansk homoseksuel muslim fik at vide, at han burde dø.

I Tyskland og Frankrig bliver jøder forfulgt og ligefrem myrdet af muslimer - fordi, de er jøder. Herhjemme hyldes de shariatro mordere på nettet af unge danske muslimer.

Og da den muslimske terrorist Omar El Hussein, der dræbte den danske jøde Dan Uzan foran synagogen i København i 2015, skulle begraves, fulgte 700 trosfæller ham til graven.

I dag har vi omkring 170 moskeer i Danmark. Det er 50% flere end for ti år siden. 66 islamiske trossamfund er godkendte og giver skattefradrag på op mod en milliard kroner om året.

Det er gået stærkt med at indoptage og anerkende islam i det danske samfund. Islam skal ikke anerkendes, men trænges tilbage. Det er politikernes ansvar.

# data[].attributes.attachment_link.description
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat. Politikerne vender det blinde øje til.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kampagnen imod social kontrol "Med al respekt" blev for nylig kritiseret af Jaleh Tavakoli, som kalder sig for islamkritiker (" Jaleh Tavakoli: Integrationsministeriet tør ikke nævne islam i kampagne mod social kontrol ", Kristeligt Dagblad, den 9. december).

Hun mente, at kampagnen manglede islamkritik i sin præsentationsvideo og skulle kalde det bekæmpelse af islam i stedet for social kontrol. Men det, der netop gør denne kampagne interessant, er dens fokus på social kontrol på tværs af religioner og etniciteter. Folk, uanset om de har en tro eller ej, eller om de har en dansk eller anden etnisk baggrund, må være med til at bekæmpe social kontrol i både indvandrermiljøer og andre lukkede miljøer såsom Jehovas Vidner. Tavakoli har nu tilsluttet sig kampagnen med det formål, at hun vil løfte sin såkaldte islamkritiske fane op, da andre ikke tør det!

Problemet er ikke, at man ikke må kritisere islam i denne kampagne. Problemet er derimod, at man ikke kan fremføre nogle hadefulde holdninger mod borgere med en muslimsk baggrund og kalde det for islamkritik.

Når man fremstiller uskyldige børn, som bliver født af muslimer, som potentielle terrorister og en fare for det danske demokrati, og advarer den danske regering mod antallet af børn, som bliver født i de muslimske familier (læs for eksempel Tavakolis indlæg på hendes blog i JP den 25. september 2017), er det ikke islamkritik, men tilsvining af mennesker med en bestemt baggrund. Når man samtidig mener, at man skal afvise asylsøgere, som netop flygter fra islamister som ISIS, afslører man blot hykleriet om sin kamp imod islamisme.

Og nej, en kampagne mod social kontrol behøver ikke at profilere sig som en antiislamisk kampagne for at arbejde mod social kontrol og undertrykkelse af piger og kvinder. Med mindre man ikke tror på, at der også findes muslimer, som går ind for begrænsning af religionen og de gamle traditioner.

De fremmedfjendske kræfters kamp handler ikke om kritik af religionen islam. De har i modsætning til deres påstand ikke bidraget med religionskritikken i vores tid. Tværtimod har de været med til at få enhver kritik af religionen islam til at fremstå som endnu en tilsvining af muslimer.

I dag har religionskritikere en vigtig og svær opgave. De skal samtidig med at kritisere religionerne, herunder islam og tale om deres rolle i undertrykkelse af menneskers frihed, rette deres skarpe kritik mod de kræfter, som forsøger at fremstille deres hadefulde holdninger til mennesker med en muslimsk baggrund som religionskritik.

# data[].attributes.attachment_link.title
Islamkritik eller tilsvining af muslimer

# data[].attributes.attachment_link.description
I dag har religionskritikere en vigtig og svær opgave. De skal samtidig med at kritisere religionerne, herunder islam og tale om deres rolle i undertrykkelse af menneskers frihed, rette deres skarpe kritik mod de kræfter, som forsøger at fremstille deres hadefulde holdninger til mennesker med en muslimsk baggrund som religionskritik.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat.

Politikerne vender det blinde øje til. De nægter at se, at når staten understøtter islam, understøtter de de kræfter, der arbejder for vores undergang som et frit folk i et frit land.

Folketinget vedtog i december 2017 en lov, der stadfæster, at islam netop ikke blot er en privat sag. På tre konkrete områder understøtter staten islam og inddrager islam i samfundslivet.

1. Muslimer, der betaler til sharia-moskeerne, kan trække beløbet fra i skat. Så skatteyderne betaler indirekte for imamernes prædikener.

2. Imamer kan på statens vegne gøre to muslimer til lovformelige ægtefolk.

3. Sharia-prædikanter fra udlandet får opholdstilladelse på særlige lempelige vilkår.

Som samfund skyder vi os selv i foden ved at give de samme privilegier til islam, som vi giver til Folkekirken. For islam er både en religion og en ideologi. Islam er både tro og politik. Det kan ikke skilles ad.

Vi kan se det i de muslimske lande, hvor islam bliver til lov, og vi kan se det i de vestlige landes muslimske ghettoer og parallelsamfund, hvor sharia dikterer måden, man lever på: Kvinder bliver undertrykt, og ufrihed og vold præger dagligdagen.

Islam som ideologi er i et skarpt modsætningsforhold til demokratiet og til de individuelle frihedsrettigheder, vi baserer det danske samfund på, og som sammen med vores historie, kultur og folkelige egenart udgør det danske værdifællesskab.

Det værdifællesskab skal vi forsvare. Ikke ved at forbryde os mod vores frihedsidealer og forbyde muslimernes tro, men ved at insistere på at islam ingen plads har i samfundslivet - den hører udelukkende til i privaten.

Staten skal stoppe den indirekte økonomiske støtte til moskeerne. Muslimske nygifte må en tur på rådhuset og skrive under. Og udenlandske sharia-prædikanter må søge om opholdstilladelse på samme vilkår som alle andre.

Politikerne havde muligheden for at begrænse islams indflydelse i samfundet, da de skulle vedtage loven i december. Men de undlod at gøre noget. Ingen partier stemte imod at give særlige privilegier til islam.

Man skulle ellers tro, at vores politikere efterhånden havde indset, at islam er en fare for de demokratiske samfund.

Islam indrømmer ikke andre religioner en ligestillet plads, islam tillader ikke frafald og slet ikke ateisme, islam tolererer ikke homoseksuelle, og islam tolererer ikke antydningen af noget, der kan tolkes som blasfemi. Kvinder må ikke gifte sig med ikke-muslimer.

Et resultat af den sociale og religiøse eksklusion, som følger af det sidste, kan vi se på krisecentrene rundt omkring i landet. 4 ud af 10 af kvinderne er ikke vestlige indvandrere eller efterkommere. Når de vil skilles fra voldelige ægtemænd, har de ingen steder at tage hen. Imamerne fordømmer dem. Familien ekskluderer dem.

Islams fordømmelse af homoseksuelle fik vi demonstreret på Tv for nylig, hvor en dansk homoseksuel muslim fik at vide, at han burde dø.

I Tyskland og Frankrig bliver jøder forfulgt og ligefrem myrdet af muslimer - fordi, de er jøder. Herhjemme hyldes de shariatro mordere på nettet af unge danske muslimer.

Og da den muslimske terrorist Omar El Hussein, der dræbte den danske jøde Dan Uzan foran synagogen i København i 2015, skulle begraves, fulgte 700 trosfæller ham til graven.

I dag har vi omkring 170 moskeer i Danmark. Det er 50% flere end for ti år siden. 66 islamiske trossamfund er godkendte og giver skattefradrag på op mod en milliard kroner om året.

Det er gået stærkt med at indoptage og anerkende islam i det danske samfund. Islam skal ikke anerkendes, men trænges tilbage. Det er politikernes ansvar.

# data[].attributes.attachment_link.description
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat. Politikerne vender det blinde øje til.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
En del af redningen for sprogfagene på landets videregående uddannelser kan blive færre studieretninger på gymnasierne.

Vi skal en anden vej, hvis børn og unge skal hærdes til at tage livtag med virkeligheden - og evt. lave karakterer. Vi skal gøre op med et uddannelsessystem, der tilgodeser elever fra ressourcestærke familier med alt for meget fokus på rummelighed og trivsel.

Videregående uddannelser bør være et billede på den teknologiske udvikling i samfundet, siger minister.

Tyveri af dyr bør efterforskers bedre og straffes hårdere end i dag, mener flere dyreejere og dyreorganisationer.

Et relativt flertal af vælgerne ønsker sig en anden statsminister end de to mest oplagte, men de er slet ikke enige om hvem.

Kræftscreeninger koster unødvendige ressourcer, skaber bekymring og fører til overbehandling, siger kritikere. Kræftens Bekæmpelse forsvarer folkeundersøgelserne.

Peter Frydkjær har indtaget det legendariske spisested i Gl. Skagen, og køkkenet har nu international klasse.

En undersøgelse blandt 2.500 arbejdsgivere viser et flertal imod at bruge højere pensionsalder til at øge arbejdsudbuddet. Finans

Politiet formoder, at der er tale om bevidst stenkast.

DF og K kræver håndtryk fra alle nye statsborgere. Imam opfordrer til at blive væk fra ny ceremoni.

Hun forsimpler og flygter fra ansvaret. Man kan ikke komme forskelle til livs ved at decentralisere. Metoden vil skrue tiden tilbage til 40´erne.

USA's minoriteter tror, at de kan dyrke og få udvidet deres særrettigheder, uden at hvide amerikanere tager til genmæle, en meget naiv antagelse.

Kreafolket lader mere og mere til at holde kaje, når snakken nærmer sig det ømtålelige spørgsmål.

En ny bølge af naturbeskyttelse skyller hen over verden. Bjerge og floder får rettigheder og kan slæbe dig i retten, hvis du gør skade.

Lars Olsen har været på en "tour de Scandinavia". I ugens kommentar skriver han om sommerglimt og klasseskel.

# data[].attributes.attachment_link.title
Debat: Er humanioras fald selvforskyldt?

# data[].attributes.attachment_link.description
Det har vakt opsigt, at 10 pct. færre end sidste år har valgt at søge optagelse på de humanistiske uddannelser, og flere repræsentanter for humaniora har da også været ude at kommentere på sagen.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat.

Politikerne vender det blinde øje til. De nægter at se, at når staten understøtter islam, understøtter de de kræfter, der arbejder for vores undergang som et frit folk i et frit land.

Folketinget vedtog i december 2017 en lov, der stadfæster, at islam netop ikke blot er en privat sag. På tre konkrete områder understøtter staten islam og inddrager islam i samfundslivet.

1. Muslimer, der betaler til sharia-moskeerne, kan trække beløbet fra i skat. Så skatteyderne betaler indirekte for imamernes prædikener.

2. Imamer kan på statens vegne gøre to muslimer til lovformelige ægtefolk.

3. Sharia-prædikanter fra udlandet får opholdstilladelse på særlige lempelige vilkår.

Som samfund skyder vi os selv i foden ved at give de samme privilegier til islam, som vi giver til Folkekirken. For islam er både en religion og en ideologi. Islam er både tro og politik. Det kan ikke skilles ad.

Vi kan se det i de muslimske lande, hvor islam bliver til lov, og vi kan se det i de vestlige landes muslimske ghettoer og parallelsamfund, hvor sharia dikterer måden, man lever på: Kvinder bliver undertrykt, og ufrihed og vold præger dagligdagen.

Islam som ideologi er i et skarpt modsætningsforhold til demokratiet og til de individuelle frihedsrettigheder, vi baserer det danske samfund på, og som sammen med vores historie, kultur og folkelige egenart udgør det danske værdifællesskab.

Det værdifællesskab skal vi forsvare. Ikke ved at forbryde os mod vores frihedsidealer og forbyde muslimernes tro, men ved at insistere på at islam ingen plads har i samfundslivet - den hører udelukkende til i privaten.

Staten skal stoppe den indirekte økonomiske støtte til moskeerne. Muslimske nygifte må en tur på rådhuset og skrive under. Og udenlandske sharia-prædikanter må søge om opholdstilladelse på samme vilkår som alle andre.

Politikerne havde muligheden for at begrænse islams indflydelse i samfundet, da de skulle vedtage loven i december. Men de undlod at gøre noget. Ingen partier stemte imod at give særlige privilegier til islam.

Man skulle ellers tro, at vores politikere efterhånden havde indset, at islam er en fare for de demokratiske samfund.

Islam indrømmer ikke andre religioner en ligestillet plads, islam tillader ikke frafald og slet ikke ateisme, islam tolererer ikke homoseksuelle, og islam tolererer ikke antydningen af noget, der kan tolkes som blasfemi. Kvinder må ikke gifte sig med ikke-muslimer.

Et resultat af den sociale og religiøse eksklusion, som følger af det sidste, kan vi se på krisecentrene rundt omkring i landet. 4 ud af 10 af kvinderne er ikke vestlige indvandrere eller efterkommere. Når de vil skilles fra voldelige ægtemænd, har de ingen steder at tage hen. Imamerne fordømmer dem. Familien ekskluderer dem.

Islams fordømmelse af homoseksuelle fik vi demonstreret på Tv for nylig, hvor en dansk homoseksuel muslim fik at vide, at han burde dø.

I Tyskland og Frankrig bliver jøder forfulgt og ligefrem myrdet af muslimer - fordi, de er jøder. Herhjemme hyldes de shariatro mordere på nettet af unge danske muslimer.

Og da den muslimske terrorist Omar El Hussein, der dræbte den danske jøde Dan Uzan foran synagogen i København i 2015, skulle begraves, fulgte 700 trosfæller ham til graven.

I dag har vi omkring 170 moskeer i Danmark. Det er 50% flere end for ti år siden. 66 islamiske trossamfund er godkendte og giver skattefradrag på op mod en milliard kroner om året.

Det er gået stærkt med at indoptage og anerkende islam i det danske samfund. Islam skal ikke anerkendes, men trænges tilbage. Det er politikernes ansvar.

# data[].attributes.attachment_link.description
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat. Politikerne vender det blinde øje til.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Venstrefløjs-feminister, en gruppe jeg selv tilhører, har et problem. Vores ønske om at acceptere alle kulturer og være åben og tolerant har placeret os i en ukomfortabel situation. Fordi der kan til tider findes elementer i fremmede kulturer, der selv er alt andet end tolerante. Elementer, der er alt andet end ligestillingsfremmende.

I december udgav Sara Omar en bog, dødevaskeren, der portrætterede noget af den undertrykkelse, der desværre finder sted i mange muslimske kredse. Sara Omar fortalte om sin kamp for at bryde fri af undertrykkelsen, og opfordrer nu i sin nytårstale sine medsøstre til at gøre det samme.

Talen satte opmærksomhed på noget, som mange af os allerede vidste, men ikke er så italesat, som det burde være. Der er mange mennesker, også i Danmark, der til dagligt undertrykkes på grund af deres køn. Der findes patriarkalske og undertrykkende samfundsgrupper i Danmark.

Det var en flot og rørende tale, men i de næste par dage så jeg ikke en eneste relevant feministisk meningsdanner støtte op om projektet. Der var ikke et ord at høre, heller ikke fra organisationer som feministisk initiativ eller Kvinfo. Hvorfor er der den stilhed? Svaret er nok desværre, at de patriarkalske strukturer, som Sara Omar fortæller om, er muslimske. Og venstrefløjen har en sørgelig berøringsangst overfor at håndtere problemer i muslimske miljøer.

Mange på venstrefløjens reaktion på Sara Omars bog var "åh nej, nu mere muslim-bashing?". Jeg forstår det sådan set godt. Muslimer er i dagens Danmark en udsat gruppe, og et opslag som dette kan frygtes at putte brænde på bålet. Men samtidig kan vi ikke, i tolerancens navn, vende det blinde øje til, når det kommer til den systematiske undertrykkelse, der desværre finder sted i visse muslimske miljøer. Det er ikke muslimhad, at kæmpe for lige rettigheder for mænd og kvinder i alle dele af vores samfund. Et tolerant samfund kan ikke tolerere det intolerante.

En anden problematik er at kritik af denne patriarkalske struktur anses for at være en kritik af Islam som helhed. Lad mig slå en ting fast: jeg er udmærket godt klar over, at dette ikke gælder størstedelen af muslimer. Og jeg ved da også godt, at lignende ting kan finde sted i en kristen familie. Størstedelen af muslimer er almindelige samfundsborgere, der på lige fod med os andre tager en uddannelse, går på arbejde og behandler deres ægtefæller med respekt. Denne kritik, og Sara Omars historie, er ikke rettet mod dem. Kritikken er udelukkende rettet mod dem, der ikke indordner sig de danske værdier om ligestilling.

Feministisk initiativ har på lagt en video op på deres facebookside, hvor et af deres medlemmer stolt ifører sig en burka, for dernæst at tage den af igen. Hun slutter af med at kigge i kameraet og sige, at ingen skal bestemme hvad en kvinde skal have på, eller ikke have på. Budskabet er på papiret sympatisk nok. Men hvordan kan man, som feminist der ønsker at bekæmpe et patriarkalsk samfund, støtte op om selve symbolet på kvinders undertrykkelse i mange lande. Burkaen er et symbol på mænds dominans over kvinder, og bør behandles sådan. Burkaen nævnes hverken i koranen eller haditherne, og er derfor ikke en del af islam. Det er ikke et religiøst klæde, men i stedet et institutionelt værktøj, skabt af wahhabismen (ortodoks islam), for at undertrykke kvinder. Budskabet om at ingen skal bestemme, hvad en kvinde skal have på, er sådan set reelt nok. Men trods dette budskab har jeg aldrig set dem kæmpe imod, at mange kvinder hver dag bliver tvunget til at bære et symbol på undertrykkelse på deres krop. At nogle kvinder gør det frivilligt undskylder ikke det faktum, at social kontrol for mange spiller en kæmpe rolle. Truslen om at blive afskåret fra sin omgangskreds forhindrer mange i at sige fra. Derudover opretholder burkaen de heteronormative kønsroller, da kvinden bliver ude af stand til at arbejde, og derfor forbliver helt og aldeles afhængig af sin mand. At kvinden fra Feministisk initiativ selv kan tage burkaen af og på, præcis som hun ønsker, skyldes at hun selv har privilegiet til at kunne gøre det. At se burkaen som et symbol på kvindelig frigørelse er privilegieblindt og naivt, og det underminerer de millioner af kvinder, der på verdensbasis må kæmpe med social kontrol og patriarkalske kønsroller.

Feminismen har altid ønsket at bekæmpe patriarkalske kulturer. Men hvorfor får patriarkalske kulturer pludselig et fripas, når de begrundes med tro på en Gud?

Så kære medfeminister: lad være med at lade tolerance for religion komme før kampen for ligestilling. Lad ikke frygten for at blive kaldt racist vinde over trangen til at sige fra overfor undertrykkende samfundsstrukturer. Kom med i kampen for kønnenes ligestilling overalt i Danmark. Lad Sara Omar, og alle, der ønsker at bryde fri fra social kontrol, vide, at vi støtter op om deres kamp.

# data[].attributes.attachment_link.title
Feminismen har fået mundkurv på, når det kommer til Islam - Debatt.dk

# data[].attributes.attachment_link.description
Venstrefløjs-feminister, en gruppe jeg selv tilhører, har et problem. Vores ønske om at acceptere alle kulturer og være åben og tolerant har placeret os i en ukomfortabel situation. Fordi der kan til tider findes elementer i fremmede kulturer, der selv er alt andet end tolerante. Elementer, der er alt andet end ligestillingsfremmende.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Medier og politikeres fremstilling af muslimer er for ensidig og skaber frustration, mener forskere.

Danske muslimer og islams rolle i det danske samfund har været en fast del af debatten i årtier. Blandt politikere og meningsdannere, i kronikker og læsebreve, på sociale medier og i avisoverskrifter og breaking news på tv.

Og noget kunne tyde på, at der blandt de cirka 280.000 muslimer i Danmark er en stærk følelse af, at netop den debat har antaget en meget negativ form.

Således svarer 81 procent i en meningsmåling foretaget af analyseinstituttet Megafon for Politiken og TV 2, at de er helt eller overvejende enige i, at synet på islam og muslimer er forværret over de seneste 10 år.

Målingen er foretaget blandt 518 repræsentativt udvalgte danske muslimer i perioden fra 20. til 23. februar.

Og at der er så stor en andel af danske muslimer, der har denne opfattelse, kommer ikke bag på Brian Arly Jacobsen, der forsker i religioners rolle i det offentlige rum og integration blandt muslimer ved Københavns Universitet.

Han ser en tydelig sammenhæng mellem de stærke stereotypiske forestillinger om muslimer i offentligheden og følelsen af stigmatisering.

"Danske muslimer er en samfundsgruppe, der i snart to årtier har været i politikere og debattørers søgelys. Repræsentanter i offentligheden taler ofte om gruppen som ét hele, og ofte som rod til et eller flere samfundsproblemer, og det er ganske naturligt, at det i høj grad påvirker selvforståelsen blandt danske muslimer", forklarer han.

Læs også: Journalist: Når ofrene er muslimer, tøver medierne

Annoncørbetalt indhold fra Carlsberg Byen

Fra kommodeskuffer til luksus - højhusene har fået tag i os

Brian Arly Jacobsen mener, at man kan se udviklingen tage fart, og fremhæver eksemplet med den debat, der opstod, efter regeringen og Dansk Folkeparti stemte for et forslag i Folketingssalen, hvor der blev skelnet mellem "danskere" og "indvandrere og efterkommere fra ikke-vestlige lande".

"Der er blevet sat lighedstegn mellem ens holdning til religionen islam og ens holdning til indvandring. Er man for eller imod, hård eller blød. Her spiller islam en rolle", siger Brian Arly Jacobsen.

"Når man retorisk spørger, hvad der er problemet med indvandring, så er et af hovedargumenterne ofte, at der i høj grad ligger en kulturel udfordring. Det er efterhånden blevet en uudfordret sandhed i den offentlige debat: 'danskheden' og vores identitet er truet".

Alternativ til Danmark

I målingen giver 17 procent af de adspurgte udtryk for, at de på grund af synet på og omtalen af muslimer har overvejet at flytte til et andet land.

Og selvom der ikke er tal for, hvor mange danske muslimer der erstatter overvejelse med konkret handling, så bør denne frustration og negative oplevelse blandt danske muslimer føre til en grundlæggende diskussion af, hvordan i særdeleshed folkevalgte politikere og de toneangivende medier i Danmark fremstiller danske muslimer.

Muslimer er jo masochister, hvis de følger med i mediedækningen

Det mener Peter Hervik, der er antropolog på Aalborg Universitet. Han har igennem de sidste årtier forsket i mediedækning af integrationsspørgsmål og religiøse mindretal.

"Når man kigger bredt på medieanalyser foretaget efter 11. september (terrorangrebene mod USA i 2001, red.), så ser man tydeligt, at mediedækningen af danske muslimer er utroligt ensidig", siger han.

"Det afspejler som sådan også den generelle tendens i danske og internationale medier, hvor der er et fokus på konflikten i historien. Og i tilfældet islam resulterer det ofte i en vinkling, hvor man lader de markante fløjsynspunkter komme til orde. Det skaber en naturlig skævvridning", siger han og tilføjer:

# data[].attributes.attachment_link.title
Synet på islam: 8 af 10 danske muslimer oplever en forværring

# data[].attributes.attachment_link.description
Medier og politikeres fremstilling af muslimer er for ensidig og skaber frustration, mener forskere. Danske muslimer og islams rolle i det danske samfund har været en fast del af debatten i årtier. Blandt politikere og meningsdannere, i kronikker og læsebreve, på sociale medier og i avisoverskrifter og breaking news på tv.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mange var mødt op til Venstres grundlovsmøde i grønne omgivelser i Aarhus-forstaden Højbjerg, hvor bl.a. statsministeren holdt tale.

Der står ingen steder i Koranen, at man ikke må se en kvindes ansigt. De, der overdriver troen, taler med to tunger.

Det er ikke nogen misundelsesværdig situation, som politiet hermed er bragt i.

DF og K kræver håndtryk fra alle nye statsborgere. Imam opfordrer til at blive væk fra ny ceremoni.

Kræftscreeninger koster unødvendige ressourcer, skaber bekymring og fører til overbehandling, siger kritikere. Kræftens Bekæmpelse forsvarer folkeundersøgelserne.

Et relativt flertal af vælgerne ønsker sig en anden statsminister end de to mest oplagte, men de er slet ikke enige om hvem.

Peter Frydkjær har indtaget det legendariske spisested i Gl. Skagen, og køkkenet har nu international klasse.

En undersøgelse blandt 2.500 arbejdsgivere viser et flertal imod at bruge højere pensionsalder til at øge arbejdsudbuddet. Finans

Politiet formoder, at der er tale om bevidst stenkast.

Regeringen vil sikre bedre hjælp til de mest psykisk syge. To personer døde efter kraftigt jordskælv på indonesisk ø. Trumps advokat sår tvivl om afhøring i undersøgelse.

Hun forsimpler og flygter fra ansvaret. Man kan ikke komme forskelle til livs ved at decentralisere. Metoden vil skrue tiden tilbage til 40´erne.

USA's minoriteter tror, at de kan dyrke og få udvidet deres særrettigheder, uden at hvide amerikanere tager til genmæle, en meget naiv antagelse.

Kreafolket lader mere og mere til at holde kaje, når snakken nærmer sig det ømtålelige spørgsmål.

En ny bølge af naturbeskyttelse skyller hen over verden. Bjerge og floder får rettigheder og kan slæbe dig i retten, hvis du gør skade.

Lars Olsen har været på en "tour de Scandinavia". I ugens kommentar skriver han om sommerglimt og klasseskel.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kronik: Islam skal underlægges dansk lov

# data[].attributes.attachment_link.description
Mange var mødt op til Venstres grundlovsmøde i grønne omgivelser i Aarhus-forstaden Højbjerg, hvor bl.a. statsministeren holdt tale. Der står ingen steder i Koranen, at man ikke må se en kvindes ansigt. De, der overdriver troen, taler med to tunger. Det er ikke nogen misundelsesværdig situation, som politiet hermed er bragt i.

# data[].attributes.attachment_link.title
Støjberg: Nu er det ramadan, og jeg vil gerne slå tre ting fast

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
- Mener du, at jeg skal kastes ned fra en højde og stenes på vej ned?

I andet afsnit af DR2-programmet "Helvedes homo - en muslim springer ud", ser vi journalist Abdel Aziz Mahmoud møde muslimen Ali Sheikh.

På Facebook har han på en side for muslimer i Danmark skrevet, at Abdel er skændsel for islam, fordi han er muslim og homoseksuel.

Og at han ifølge Allah bør stenes for det.

Allah beordrede for hans slags, at de skal kastes ud fra en højde og stenes, imens de er på vej ned, skrev Ali på Facebook.

- Mener du også det, spørger Abdel Aziz Mahmoud nu, hvor han sidder ansigt til ansigt med Abdel og ikke gemt bag en computerskærm.

- Ja. Dybt seriøst. Ikke i Danmark. I Danmark har vi vores egne love. Din homoseksualitet skal tages inden for de rammer, der er i Danmark.

- Derfor skal du kunne være bøsse i fred, hvis du har lyst til det, men du skal bare ikke forene det med islam, siger han.

Læs også: Imam: Jeg er 100 procent sikker på, at Abdel kan blive hetero igen

Men den forklaring godtager Abdel ikke.

- Du synes jo ikke, jeg skal have lyst til at være homoseksuel. Du synes jo, at jeg skal dø. Er det ikke ekstremistisk at kaste folk ud fra højder og stene dem?, spørger Abdel.

- Det er måske en tand for next level, men ellers. I Danmark kunne jeg ikke finde på at skubbe dig ud og stene dig, siger Ali.

- Men du synes, det skulle ske for mig?, spørger Abdel.

- Til en vis grad, ja.

- En skændsel at få andre muslimer til at springe ud

I programmet skildrer den 35-årige journalist og tv-vært sin omgangskreds reaktioner på, at han er muslim og homoseksuel. Og han spørger imamer og konservative muslimer ind til deres syn på homoseksualitet.

Læs også: Krisecentre, knivstik og hormoner: Tre muslimske homoseksuelle deler deres historie

Og for den studerende Ali er der altså ingen tvivl: Homoseksualitet og islam er ikke foreneligt.

Når Abdel så samtidig opfordrer andre muslimske homoseksuelle til at fortælle om deres seksualitet, så er det endnu værre.

- Det rager ikke mig, om du er homoseksuel. Det rager ikke mig, om alle personer i verden er homoseksuelle. Jeg kunne ikke være mere ligeglad, siger han og fortsætter:

- Men jeg har en holdning til, at du prøver at islamisere din homoseksualitet og pakke det ind for at få det til at virke legitimt.

Abdel forklarer, hvordan han hele sit liv inderst inde har vidst, at han var homoseksuel, og at han både har prøvet at bede og håbe det væk. Derfor opfordrer han nu andre, som oplever det samme som ham, til at få det sagt.

- Det betyder ikke, at jeg vil ændre islam. Jeg siger bare: Få det sagt. Du er ikke alene. Jeg har også kæmpet for det her.

Og med det prøver Abdel at udbrede homoseksualitet inden for islam, mener Ali. Derfor er han en skændsel.

- Man får jo lidt ondt af jer

Abdel spørger i slutningen af interviewet, om Ali har fået noget ud af at mødes med ham.

Meget begrænset, lyder svaret.

- Man får jo lidt ondt af jer på en måde. Det er lidt synd. Ikke fordi jeg kan sætte mig i dit sted, men der er en følelse af medlidenhed.

- Jeg kan relatere til dig, fordi du stadig er et menneske. Du har stadigvæk din menneskelighed. Du har bare en forvrænget lyststyrelse, for at sige det pænt, siger Ali.

Men mødet med Ali har ikke været helt forgæves, mener Abdel, som til slut i programmet siger, at han kan mærke en form for sympati hos Ali.

- Måske er det sådan her, vi skal flytte forståelsen for homoseksuelle inden for islam. At vi skal tale om det. For Ali kan pludselig se det menneskelige i mig. Jeg er ikke udelukkende en homo, en skændsel, der skal stenes.

- Jeg kan ikke lade være med at håbe på, at der bliver plads til homoer inden for konservativ islam inden for en overskuelig fremtid, siger Abdel.
Helvedes homo - en muslim springer ud" vises i dag den 16. april klokken 22 på DR2.

# data[].attributes.attachment_link.title
Muslim til homoseksuelle Abdel: Du er en skændsel for islam

# data[].attributes.attachment_link.description
Mener du, at jeg skal kastes ned fra en højde og stenes på vej ned? I andet afsnit af DR2-programmet "Helvedes homo - en muslim springer ud", ser vi journalist Abdel Aziz Mahmoud møde muslimen Ali Sheikh. På Facebook har han på en side for muslimer i Danmark skrevet, at Abdel er skændsel for islam, fordi han er muslim og homoseksuel.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kritikken er helt forventeligt haglet ned over udlændinge- og integrationsminister Inger Støjberg (V), efter hun opfordrede fastende muslimer til at tage fri fra arbejde, fordi alt andet ville udgøre en sikkerhedsrisiko.

Den blev hurtigt skudt ned af diverse arbejdspladser, der kunne afkræfte eventuelle problemer med farlige, tørstende og sultne muslimer.

Færdig bom. Men helt så enkelt er det måske ikke.

For eksempel fortalte Manal Jacob, leder af den socialøkonomiske virksomhed Ishtar på Indre Nørrebro, for nylig her i avisen, at det i det Irak, hvor hun har boet, til hun var 20 år gammel, kun var i fjernsynet, man bemærkede, at der var ramadan, fordi der blev vist ekstra godt tv. På gaden spiste alle til gengæld. Restauranterne var åbne, og folk var ligeglade med ramadanen.

"Det var kun de gamle mennesker, som fastede. Ingen kontrollerede hinanden. Men nu her i Danmark - og efterhånden også i Irak og i de andre lande - er der kommet rigtig meget kontrol," sagde hun.

Behov for modernisering

Det kan godt være, at danskerne hører mest om islam og muslimer, når det handler om social kontrol, tvangsægteskaber, genopdragelsesrejser, shariazoner og bandekriminalitet. Og det kan godt være, at unge muslimer føler sig provokerede, frastødte og marginaliserede af udlændinge- og integrationsministerens os og dem-retorik.

Men det betyder ikke, at der ikke er noget at tale om internt i de muslimske miljøer. Der er et påtrængende behov for at modernisere islam, så unge praktiserende muslimer kan leve et liv, der fungerer for dem i en dansk domineret kultur. Og den udvikling kommer kun, hvis der er repræsentanter inden for de religiøse miljøer, der påtager sig opgaven. Antallet af nydanske debattører, der gør op med islam, er nærmest eksploderet de senere år. Og godt for det. Men spørgsmålet er, om der bliver lyttet til dem i de religiøse miljøer.

Imamer forstår ikke de unge

Unge muslimer mener faktisk også selv, at der er behov for at modernisere islam. Blandt andre jurastuderende og debattør Tarek Hussein, som lige er udkommet med bogen Det sorte skæg. I den forsøger han at forklare islam fordanskerne og for unge muslimer, der altid er i defensiven og skal forsvare deres identitet og religion over for danskerne efter det seneste terrorangreb eller den seneste beretning om tvang og undertrykkelse af muslimske kvinder - samtidig med at de bliver konfronteret af religiøse ekstremister og selvudnævnte imamer, der siger, de aldrig vil blive rigtige danskere.

Tarek Hussein mener, at eventuelle problemer med ramadanen, ligesom mange andre integrationsproblemer, der konstant fylder medierne, løses lokalt. Det har han forklaret i P1 Morgen. Til gengæld peger han på andre strukturelle udfordringer, der trænger til at blive debatteret blandt praktiserende muslimer.

For eksempel at mange imamer ikke er på bølgelængde med unge muslimer. De kender ikke det danske arbejdsmarked, taler knapt dansk og prædiker om middelalderlige ritualer, når man som ung muslim har masser af spørgsmål om piger og fester i gymnasiet. Der er også den interne racisme i miljøerne, som forhindrer forelskede par med forskellig nationalitet eller etnisk baggrund i at få hinanden. Mens det kræves af unge muslimske mænd, at de skal stille med en medgift på op mod 250.000 kroner, hvis de vil gøre sig forhåbninger om at blive gift med en muslimsk kvinde, samtidig med at sex før ægteskab er forbudt. Det er i praksis at kræve cølibat af unge muslimske mænd helt op i deres 30'ere.

Den voksne generation af herboende muslimer skal lytte til deres børn. Det er derfra, et moderne bud på islam skal komme fra. Ikke fra formørkede imamer, skingre politikere eller velmenende klummeskribenter. Imens kan etniske danskere så lære de her tal fra bogen Nydansk - Er nydanskere og danskere virkelig så forskellige uden ad:

97 pct. af nydanskere er ikke kriminelle. (Det er 98,8 pct. etniske danskere heller ikke).

87 pct. nydanske forældre deltager i forældremøder. (88 pct. danske forældre møder op).

33 pct. af de 20-24-årige danskere med indvandrerbaggrund tager en videregående uddannelse. (Det samme gør 36 pct. etniske danskere).

# data[].attributes.attachment_link.title
Debat: Reformer islam for de unge danske muslimers skyld

# data[].attributes.attachment_link.description
Det kan godt være, at danske muslimer er trætte af Inger Støjbergs os og dem-retorik og ramadansnak. Men måske er det en god ide, hvis de selv tager ansvar for at reformere islam og lytter til deres børn, der er opvokset i Danmark, og som råber på præcist det.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Danmark er et kristent land. Sådan skal det fortsætte med at være.

Kristendommen er vores kulturgrundlag, den er vores historie, den er vævet sammen med vores folkestyre og den står med Folkekirken i Grundloven, som noget særligt. Det er vigtigt, at kristendommen forbliver levende og står som det samlende for danskerne.

Religionsfriheden er også vigtig. Staten skal ikke blande sig i, hvad folk tror på. Man skal have lov til at have sin gud i fred og kunne mødes frit med folk af samme tro og dyrke sin religion, så længe gudsdyrkelsen ikke går ud over andres frihed eller bruges til at opfordre til vold.

Men vi har et problem med islam. Islam er både en religion og en ideologi. Islam som ideologi søger aggressivt indflydelse på vores samfunds indretning og udfordrer samfundsværdier som demokrati, ligeværd og retsstaten.

Vi har i dag mange muslimer i Danmark, og vi oplever muslimske lande og bevægelser, der aktivt støtter opbygningen af islamiske trossamfund både i Danmark og i andre europæiske lande.

Islamiske pengetanke betaler for opførelse og drift af moskeer, de udsender imamer, og over internettet leverer de budskaber målrettet muslimer i Europa om at gå imod demokratiet, friheden og ligeværdet og i stedet vende sig imod den muslimske kultur og Sharia.

Parallelsamfund i Danmark er en realitet. Der er områder i Danmark, hvor de danske værdier, vores demokrati, vores respekt for individet og retssamfundet er sat ud af kraft og erstattet med islams ideologi - sharia.

Vi oplevede det på Nørrebro, hvor politikere og politi stod magtesløse overfor muslimske banders hærgen med vold og skyderi i gaderne. Det viste sig, at sikkerheden i området blev kontrolleret af muslimske klaner, som endte med at forhandle fred i en moské.

Senest har en retssag i Randers oprullet, hvordan en imam medvirkede til at tvangsgifte en muslimsk pige, som havde benyttet sin frihed i Danmark til åbent at erkende og udleve sin seksualitet som lesbisk. Hun blev voldeligt mishandlet af sin egen familie og slæbt i moskeen, hvor imamen rituelt gennemførte en tvangsvielse af pigen til en mand, hun ikke ønskede.

Vi har et problem med islam, og vi kan ikke acceptere, at det fortsætter ad den vej. Hvis vi ladet islam få indflydelse på samfundet, er det vores frihed - alle danskeres frihed - som bliver knægtet.

Religionsfriheden er vigtig, og den vil jeg ikke begrænse, men jeg mener, at vi er naive, hvis vi ikke tager os sammen og skrider ind overfor islams stigende indflydelse i samfundet. Islam er gift for frihed og demokrati. Derfor bør vi sige fra over for islamiske krav om kønsopdelt svømmeundervisning, muslimske tørklæder på offentligt ansatte og halalmad i offentlige institutioner. Og så bør vi naturligvis stoppe med at tildele privilegier til islamiske trossamfund.

I dag betaler moskeer hverken ejendomsskat eller grundskyld. Udenlandske imamer kan få opholdstilladelse på særlige vilkår. De betaler hverken selskabsskat, fondsbeskatning, lønsumsafgift eller arveafgift, og de islamiske trossamfund kan frit modtage pengegaver, som giverne kan trække fra i skat.

Det er ikke et brud på religionsfriheden at tage privilegierne fra de islamiske trossamfund og stå fast på vores danske kultur og ligestilling. Det er en forbrydelse mod de danske værdier at lade være.

# data[].attributes.attachment_link.title
Religionsfrihed. Islam skal ingen indflydelse have i samfundet

# data[].attributes.attachment_link.description
Danmark er et kristent land. Sådan skal det fortsætte med at være. Kristendommen er vores kulturgrundlag, den er vores historie, den er vævet sammen med vores folkestyre og den står med Folkekirken i Grundloven, som noget særligt. Det er vigtigt, at kristendommen forbliver levende og står som det samlende for danskerne.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvor udbredt er islam i verden, Europa og Danmark i dag? Og hvad er det for udfordringer, som verdensreligionen står overfor? Hvordan responderer islam på den moderne tid på en måde, så religionen formår at være åben og tidssvarende?

Islam er, målt i antal af tilhængere, den andenstørste af de 5 store verdensreligioner, kun overgået af kristendommen.

Islam har cirka 1,6 milliarder tilhængere (ifølge PEW Research Center) fordelt over hele verden og er i vækst. Men islam er ikke en ensartet størrelse. På samme måde som kristendommen rummer flere forskellige kristne kirker og trossamfund, er der forskellige grupperinger inden for islam.

Islam domineres af to hovedretninger: sunni- (cirka 90 procent) og shia-islam (cirka 10 procent).

I mange muslimske lande er de to retningerofte i strid med hinanden. Overordnet siger man, at sunni er den ortodokse retning, som dominerer i blandt andet Saudi-Arabien, mens shia er den mere liberale form for islam. Virkeligheden er noget mere kompliceret, idet de to retninger kan variere meget alt efter, hvilket land de praktiseres i. Derudover findes der mindre undergrupper som ahmadiyyaer og alevier. Disse grupper opfattes dog mange steder som selvstændige religioner med rod i islam.

Islam i Europa

Der lever cirka 25 millioner muslimer i Europa, og de udgør dermed knap 5 procent af Europas befolkning. Kun Albanien kan kaldes et decideret muslimsk land. Herudover findes en stor muslimsk befolkning i Bosnien.

I resten af Europa er muslimerne religiøse mindretal. Nogle af disse holder fast på deres kulturelle og religiøse sædvane, mens andre forsøger at integrere en vestlig livsstil. Man taler om en regulær euroislam.

Euroislam er efter vestlig tankegang den ideelle form for islam. En form for islam der er integreret og moderne. Euroislam er ofte repræsenteret af unge muslimer, der er født i vesteuropæiske lande. Disse unge er kritiske overfor forældregenerationens livsstil og udfordrer islams traditioner, idet mange unge finder deres egen vejinden for islam. Der er mange forskellige udtryk for fænomenet euroislam, eftersom det berører såvel nationalitet, politik og religion.

I Danmark bor der mellem 280.000-300.000 muslimer, vurderer religionssociolog Brian Arly Jacobsen og Center for Samtidsreligion. Langt de fleste er mennesker med anden etnisk baggrund, men mange etniske danskere er begyndt atkonvertere til islam.

Det største muslimske trossamfund i Danmark er Dansk Tyrkisk Islamisk Stiftelse.

Islamsudbredelse og de religiøse forhold

Der lever i dag cirka 550 millioner muslimer i Afrika, hvilket udgør omkring 35 procent af verdens muslimer. Afrika er således den verdensdel med den relativt største muslimske befolkning. De fleste nordafrikanske stater er muslimske. Herudover findes en række stater, hvor fordelingen mellem islam og andre religioner er mere lige eksempelvis Etiopien, Tanzania og Nigeria. Dette betyder ofte indbyrdes stridigheder mellem såvel religiøse som etniske grupper.

I Nigeria er 48,8 procent muslimer. Ifølge Nigerias forfatning er der religionsfrihed, men i praksis er både familie- og straffeloven i visse delstater underlagt Sharia-lov. Dette har blandt andet resulteret i retssager mod, kvinder, der har fået børn uden for ægteskabet. Ifølge Sharia-loven skal disse kvinder stenes til døde. Men da dette er i konflikt med Nigerias forfatning, er det vanskeligt at eksekvere dommene i praksis.

I Egypten er 94,7 procent af befolkningen sunni-muslimer. Herudover findes der mindretal af kristne, jøder og shia-muslimer. Iflg. Egyptens forfatning sikrer religionsfrihed i landet, men dette begrænses i nogen grad af regeringen.

I Tyrkiet er 99 procent af befolkningen sunni-muslimer. Tyrkiet, som ønsker optagelse i EU, er principielt en sekulær stat med religionsfrihed. Dog er der visse restriktioner. Man forsøger at bekæmpe islamisk fundamentalisme og har forbudt religiøs hovedbeklædning, så som tørklæder. Det er således ikke tilladt at bære tørklæde i den offentlige sektor.

I Irak er 97 procent af befolkningen muslimer, de sidste 3 procent er kristne og jøder. Irak har ikke præstestyre, men lovgivningen er præget af sharai-lov. Officielt har landet religionsfrihed, men det fungerer på ingen måde i praksis. Især shia-muslimer er udsat for sanktioner.

I Iran tilhører 95 procent af befolkningen shia-islam, som er landets statsreligion. Der er cirka 4 procent sunni-muslimer og under 1 procent jøder, kristne og bahai-troende. Bahai, der har sin oprindelse i Iran, diskrimineres groft, idet man anser dem for en sekt, der har forvansket islams lære. Kun rettroende muslimer kan beklæde offentlige embeder og har ret til højere uddannelse.

I Saudi-Arabien er sunni-islam den eneste lovlige religion. Der er forbud mod at konvertere til andre religioner med dødsstraf som konsekvens. Udøvere af andre religioner, herunder de 1 mio. shia-muslimer diskrimineres med hensyn til adgang til arbejde og uddannelse.

I den ikke-arabiske del af Asien er en stor del af befolkningen muslimer. I Bangladesh, hvor islam er statsreligion, lever cirka 146 millioner (90,4 procent) muslimer. I Indonesien er man forpligtet til at have en monoteistisk religion, det vil sige en religion med kun én Gud. Her er cirka 86 procent muslimer og 10 procent kristne.

I Indien, der traditionel opfattes som hinduistisk er 14 procent af befolkningen muslimer. Indiens forfatning sikrer religionsfrihed, men Indien er et land med en kompleks historie og mange religiøse stridigheder.

Pakistan har omkring 80 procent sunni-muslimer, 15 procent shia-muslimer. Derudover kristne, hinduer og ahmadiyyaer. Ahmadiyyaerne anerkender ikke, at Muhammed var den endelige profet og regnes derfor for vantro og har forbud mod at kalde sig muslimer. Ahmadiyya-islam har en forening i Danmark, som byggede Danmarks første moské.

Det vil være for omfattende her at omtale alle muslimske befolkningsgrupper, men der findes flere udførlige statistikker over muslimer i verdens lande.

Udfordringer for islam i det moderne samfund

Der er mange udfordringer for enhver religion i et moderne samfund. Dette gælder også for islam.

Islam er først og fremmest en verdensreligion med talrige udtryksformer.

Islam er i flere tilfælde indblandet i væbnede konflikter rundt omkring i verden. Blandt andet Golfkrigene har betydet, at der blev sat spørgsmålstegn ved drømmen om en stabil verden efter den kolde krig. Netop på grund af, at det i nogle islamiske stater ikke er muligt at skille nationalitet, religion og politik, er det en udfordring for islam ikke at blive synonym med vold, krig og terror.

I det hele taget må både islamiske samfund og den enkelte muslim tage stilling til begrebet modernitet og dets konsekvenser. Findes der en islamisk version af begrebet modernitet? Eller er det slet og ret et vestligt fænomen? Kan modernitet eventuelt give mening som globalt og multikulturelt fænomen?

I den vestlige verden søger muslimer at balancere mellem tradition og fornyelse. En balance som vi kender fra debatten om folkekirkens plads i det danske samfund. Dette stiller mange interne spørgsmål bandt muslimer. Hvordan stiller islam sig til eksempelvis genteknologi, fosterdiagnostik, økologi eller dyrevelfærd? Hvordan kan en familiekultur med autoritære forældre acceptere en ny selvstændig generation med egne meninger om religion og kønsroller?

Kan islam acceptere abort, feminisme eller homoseksualitet, som ifølge Koranen ikke er tilladt, men som mange muslimer alligevel anser for acceptabelt.

Det er en udfordring for islam at bevare sin særegenhed, men samtidig at være åben og tidssvarende.
Denne artikel blev oprindeligt bragt 25/5 2005. Den er senest opdateret 1/2 2018 af redaktionen.

# data[].attributes.attachment_link.description
Hvor udbredt er islam i verden, Europa og Danmark i dag? Og hvad er det for udfordringer, som verdensreligionen står overfor? Hvordan responderer islam på den moderne tid på en måde, så religionen formår at være åben og tidssvarende? Islam er, målt i antal af tilhængere, den andenstørste af de 5 store verdensreligioner, kun overgået af kristendommen.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Rachid Nekkaz har betalt niqab-bøder i det meste af Europa. Nu er turen kommet til Danmark for rigmanden, der kæmpede sig op fra samfundets bund i Frankrig.

Venstres udlændingeordfører har tidligere åbnet for en mild fængselsstraf for at bryde maskeringsforbud.

DF og K kræver håndtryk fra alle nye statsborgere. Imam opfordrer til at blive væk fra ny ceremoni.

Kræftscreeninger koster unødvendige ressourcer, skaber bekymring og fører til overbehandling, siger kritikere. Kræftens Bekæmpelse forsvarer folkeundersøgelserne.

Et relativt flertal af vælgerne ønsker sig en anden statsminister end de to mest oplagte, men de er slet ikke enige om hvem.

Peter Frydkjær har indtaget det legendariske spisested i Gl. Skagen, og køkkenet har nu international klasse.

En undersøgelse blandt 2.500 arbejdsgivere viser et flertal imod at bruge højere pensionsalder til at øge arbejdsudbuddet. Finans

Politiet formoder, at der er tale om bevidst stenkast.

Regeringen vil sikre bedre hjælp til de mest psykisk syge. To personer døde efter kraftigt jordskælv på indonesisk ø. Trumps advokat sår tvivl om afhøring i undersøgelse.

Hun forsimpler og flygter fra ansvaret. Man kan ikke komme forskelle til livs ved at decentralisere. Metoden vil skrue tiden tilbage til 40´erne.

USA's minoriteter tror, at de kan dyrke og få udvidet deres særrettigheder, uden at hvide amerikanere tager til genmæle, en meget naiv antagelse.

Kreafolket lader mere og mere til at holde kaje, når snakken nærmer sig det ømtålelige spørgsmål.

En ny bølge af naturbeskyttelse skyller hen over verden. Bjerge og floder får rettigheder og kan slæbe dig i retten, hvis du gør skade.

Lars Olsen har været på en "tour de Scandinavia". I ugens kommentar skriver han om sommerglimt og klasseskel.

# data[].attributes.attachment_link.title
Debat: Muslimer burde alle sige fra over for tildækkede kvinder - sådan er vores religion ikke

# data[].attributes.attachment_link.description
Rachid Nekkaz har betalt niqab-bøder i det meste af Europa. Nu er turen kommet til Danmark for rigmanden, der kæmpede sig op fra samfundets bund i Frankrig. Venstres udlændingeordfører har tidligere åbnet for en mild fængselsstraf for at bryde maskeringsforbud. DF og K kræver håndtryk fra alle nye statsborgere.

# data[].attributes.body
Af Jacob Nielsen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat.

Politikerne vender det blinde øje til. De nægter at se, at når staten understøtter islam, understøtter de de kræfter, der arbejder for vores undergang som et frit folk i et frit land.

Folketinget vedtog i december 2017 en lov, der stadfæster, at islam netop ikke blot er en privat sag. På tre konkrete områder understøtter staten islam og inddrager islam i samfundslivet.

1. Muslimer, der betaler til sharia-moskeerne, kan trække beløbet fra i skat. Så skatteyderne betaler indirekte for imamernes prædikener.

2. Imamer kan på statens vegne gøre to muslimer til lovformelige ægtefolk.

3. Sharia-prædikanter fra udlandet får opholdstilladelse på særlige lempelige vilkår.

Som samfund skyder vi os selv i foden ved at give de samme privilegier til islam, som vi giver til Folkekirken. For islam er både en religion og en ideologi. Islam er både tro og politik. Det kan ikke skilles ad.

Vi kan se det i de muslimske lande, hvor islam bliver til lov, og vi kan se det i de vestlige landes muslimske ghettoer og parallelsamfund, hvor sharia dikterer måden, man lever på: Kvinder bliver undertrykt, og ufrihed og vold præger dagligdagen.

Islam som ideologi er i et skarpt modsætningsforhold til demokratiet og til de individuelle frihedsrettigheder, vi baserer det danske samfund på, og som sammen med vores historie, kultur og folkelige egenart udgør det danske værdifællesskab.

Det værdifællesskab skal vi forsvare. Ikke ved at forbryde os mod vores frihedsidealer og forbyde muslimernes tro, men ved at insistere på at islam ingen plads har i samfundslivet - den hører udelukkende til i privaten.

Staten skal stoppe den indirekte økonomiske støtte til moskeerne. Muslimske nygifte må en tur på rådhuset og skrive under. Og udenlandske sharia-prædikanter må søge om opholdstilladelse på samme vilkår som alle andre.

Politikerne havde muligheden for at begrænse islams indflydelse i samfundet, da de skulle vedtage loven i december. Men de undlod at gøre noget. Ingen partier stemte imod at give særlige privilegier til islam.

Man skulle ellers tro, at vores politikere efterhånden havde indset, at islam er en fare for de demokratiske samfund.

Islam indrømmer ikke andre religioner en ligestillet plads, islam tillader ikke frafald og slet ikke ateisme, islam tolererer ikke homoseksuelle, og islam tolererer ikke antydningen af noget, der kan tolkes som blasfemi. Kvinder må ikke gifte sig med ikke-muslimer.

Et resultat af den sociale og religiøse eksklusion, som følger af det sidste, kan vi se på krisecentrene rundt omkring i landet. 4 ud af 10 af kvinderne er ikke vestlige indvandrere eller efterkommere. Når de vil skilles fra voldelige ægtemænd, har de ingen steder at tage hen. Imamerne fordømmer dem. Familien ekskluderer dem.

Islams fordømmelse af homoseksuelle fik vi demonstreret på Tv for nylig, hvor en dansk homoseksuel muslim fik at vide, at han burde dø.

I Tyskland og Frankrig bliver jøder forfulgt og ligefrem myrdet af muslimer - fordi, de er jøder. Herhjemme hyldes de shariatro mordere på nettet af unge danske muslimer.

Og da den muslimske terrorist Omar El Hussein, der dræbte den danske jøde Dan Uzan foran synagogen i København i 2015, skulle begraves, fulgte 700 trosfæller ham til graven.

I dag har vi omkring 170 moskeer i Danmark. Det er 50% flere end for ti år siden. 66 islamiske trossamfund er godkendte og giver skattefradrag på op mod en milliard kroner om året.

Det er gået stærkt med at indoptage og anerkende islam i det danske samfund. Islam skal ikke anerkendes, men trænges tilbage. Det er politikernes ansvar.

# data[].attributes.attachment_link.description
Islam: Her i landet må man tro og tænke, som man vil. Sådan skal det være. Det skal staten ikke blande sig. Vi skal derfor ikke forbyde muslimer at tro. Tro er en privat sag.Men islam skal ingen indflydelse have på samfundet. Muslimernes religion skal forblive privat. Politikerne vender det blinde øje til.