# data[].attributes.headline
25.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
25.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.body
https://rt82.ru/uk/smoke-removal/chertezhi-korablei-iz-fanery-materialy-podgotovka-k-rabote/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У моделюванні фанера є найбільш затребуваним матеріалом. Це пов'язано з високими показниками якості, а також простотою роботи. Фанерні листи дуже легко ріжуться, досить просто обробляються. Використавши відповідну схему (креслення), можна зробити кораблі з фанери своїми руками.

Фанера - це універсальний матеріал, Який легко ріжеться і обробляється різними способами, Тому саме з фанерних викрійок рекомендується починати своє знайомство з моделюванням.

Конструювання корабля самостійно - досить цікаве заняття. Але для того щоб приступити до виконання складних моделей, необхідно потренуватися на більш легких.

Матеріали і інструменти

Для створення візерунків з ліпнини на борту корабля потрібно приготувати самостійно склад, з якого можна формувати рельєфи. Для розчину необхідно підготувати наступні інструменти і матеріали:

пил деревна;

клей ПВА (в середньому на одну модель корабля може піти близько півлітра клею);

пластилін для створення дрібних нерівностей і візерунків;

Матеріали і інструменти, які використовуються під час моделювання корабля:

Березова фанера забезпечить мінімальну кількість відколів при розпилюванні.

фанера необхідної товщини;

супер клей;

папір наждачний для обробки поверхні;

нитка капронова;

лобзик для вирізання деталей;

будівельний ніж;

деревина для щогли. Краще використовувати сосну, так як вона значно легше обробляється;

фарба;

кисті невеликих розмірів;

палички китайські;

тканину для вітрил;

нитка;

олівець лінійка.

Деревина для моделювання повинна використовуватися м'яка, що не волокниста. Найпопулярнішим варіантом є кедр, липа, горіх. Всі дерев'яні заготовки повинні бути ідеально рівними, без сучків і пошкоджень. Її можна використовувати в якості додатковий елемент для створення декоративних частин. Також деревина може бути використана для створення основних елементів моделі, таких як палуба, корпус.

Фанера в моделюванні є самим затребуваним матеріалом. У такому напрямку, як моделювання, найчастіше використовують березову або бальзового фанеру. Це пов'язано з тим, що дані породи дерева практично не дають відколів під час розпилювання. Щоб зробити кораблик з фанери, необхідно використовувати листи товщиною в межах 0,8-2 мм.

Проста схема моделі корабля з фанери.

шпон - листовий матеріал, Дуже тонкий, виготовляється з деревини цінних порід. У більшості випадків шпон використовується як облицювальний матеріал. Їм обклеюють вироби, які виготовлені з недорогого матеріалу.

Кріпильні елементи будуть виконувати не тільки основне завдання скріплювати деталі, але і виконувати декоративну роль. Для створення моделі кораблика необхідно підготувати тонкі ланцюжки (можна використовувати кілька розмірів), шнурки, нитки, мідні або латунні гвоздики. Для того щоб перенести креслення з листа на фанеру, найкраще використовувати кальку і олівець. Так малюнок вийде деталізованим. Для скріплення деталей фанери необхідно використовувати клей. Дрібну деталировку можна виготовити методом чавунного лиття, використовувати полімерну глину або самостійно приготувати розчин з деревного пилу і клею ПВА. Після повного висихання така маса дуже міцна, і її можна забарвити в потрібний колір.

Повернутися до списку

Підготовчі роботи

Якщо корабель з фанери моделюється вперше, рекомендується придбати набори, в яких всі деталі вже вирізані і оброблені. Але його вартість часом може бути досить високою. Тому при великому бажанніі старанні досвід можна отримати в процесі проведення роботи по збірці свого корабля.Моделірованіе, як і інший різновид роботи, обов'язково починається з підготовчого етапу. Перше, з чого необхідно почати роботу, це якийсь корабель буде моделюватися. Для початку варто переглянути різні креслення і готові роботи, Це значно полегшить вибір моделі.

Вивчивши повністю креслення, варто перевірити наявність усіх необхідних матеріалів та інструментів для виконання роботи. Моделювати кораблі - справа ювелірне. Воно вимагає багато часу і посидючості.

На підготовчому етапі необхідно зробити паперові або картонні шаблони всіх деталей. Після цього вони все переносяться на фанеру. На цьому підготовчий етап роботи можна вважати завершеним.

Повернутися до списку

виготовлення деталей

Для того щоб виготовити всі деталі, випиляти їх з фанерного листа, необхідно використовувати відповідний інструмент. Для роботи можна використовувати ручний лобзик, Але, якщо є можливість, краще використовувати електричний модельний варіант. Використання другого варіанта значно скоротить час на виготовлення всіх елементів. Особливо це стосується самих дрібних деталей.

Випиляні заготовки обробляють напилком, видаляючи відколи і задирки.

Для того щоб випиляти деталь, в фанері робиться отвір, в яке розташовується пилка лобзика. Вирізати всі деталі варто дуже обережно, дотримуючись при цьому всі контурні кордону, оскільки неточно вирізані деталі потім можуть зіпсувати зовнішній вигляд всього корабля. Кожна випиляна заготівля обов'язково повинна бути оброблена напилком з торців. У процесі такої зачистки необхідно зняти невелику частину фаски, де утворилися відколи і задирки. При випилюванні цей момент уникнути неможливо.

Збирати корабель потрібно тоді, коли всі деталі вирізані, і оброблені торці. Це дозволить займатися складальними роботами, не відволікаючись при цьому на вирізання деталей, яких бракувало.

Перший політ в космос став найбільшим технічним і технологічним проривом людства. Відправився в навколопланетного простір апарат довів, що кордони середовища проживання людини можуть по його ж волі розширюватися, і з середини минулого століття мільйони землян буквально "захворіли" космічними апаратами, кораблями і ракетами.

Розвиток космічного моделізму

Неймовірний підйом інтересу до авіа- і космічного моделізму стався в Радянському союзі - країні першого супутника і космонавта. Освоєння далеких планет здавалося справою завтрашнього дня, і тисячі хлопчаків з підсобних матеріалів з азартом споруджували свої, далекі від оригіналу, але зроблені з душею зменшені копії "Востоков", "Восходов" і "Союзів". У ті роки моделісти не могли припустити, що в розпорядженні їхніх дітей і онуків виявляться барвисті коробки з наборами для збірки космічних кораблів, Які і існують в реальності, і були придумані письменниками або кінематографістами.

Дійсно, за минулі з першого пуску ракети десятиліття ситуація змінилася. Сьогодні для виготовлення моделі Сходу або першого місяцеходу моделісту не доведеться по крихтах збирати пластик, виточувати деталі їх дерева або металу, та й інформація про прототипи набагато доступніше, ніж раніше. Але і нинішні будівельники космічних кораблів в мініатюрі повинні чимало потрудитися, щоб їх творіння з'явилося на світло і стало по-справжньому реалістичним.

Моделі ракет і космічних кораблів в A-model

На сайті інтернет магазину A-model представлені збірні моделі космічних кораблів, в різних масштабах і випущені різними виробниками. Виготовлення мініатюрної копії такого серйозного споруди як ракета, багаторазовий човник або орбітальна станція вимагає від моделіста неабиякого терпіння і майстерності. Тут не обійтися і без інструментів, клею і фарб, і без спеціального обладнання для аерографії, декалей і елементів фототравлення.

Всі ці та інші аксесуари, які допомагають перетворити нехай і масштабну, але все ж пластикову модель космічного корабля в його достовірну копію, є в каталозі інтернет магазину A-model.

Крім можливості недорого купити модель космічного корабля Atlantis або розробленого в США суборбітального комплексу, шанувальники фантастичних фільмів і комп'ютерних саг знаходять шанс поповнити свої колекції космічними літальними апаратами далеких епох і галактик.

Неймовірно пощастило любителям легендарної саги про Зоряних війнах. REVELL створив цілу лінійку збірних моделей в масштабі 1: 144, яких буде достатньо, щоб оснастити невелику армію повстанців. Ще один відомих виробникмасштабних моделей, Hasegawa пропонує моделісту стати власником розкішного міжзоряного корабля піратів. Фантастичні літальні апарати захоплять і дорослих, і зовсім маленьких шанувальників космосу. А ми постараємося, щоб у моделіста завжди під рукою були необхідні матеріали і додаткові деталі.

Тим же, хто любить дивитися не тільки на зірки, але і на ясне небо і широкий горизонт, A-model приготував великий розділ моделей літаків та іншої авіатехніки. У нашому магазині можна купити модель для збірки одномоторного реактивного літака Хейнкель He 162, випущену, а також інші моделі в масштабі 1:72 цього виробника. Не менш цікава пропонована інтернет магазином ж колекція збірних моделей Амодел в аналогічному масштабі і тематичної групи.

Для любителів моделізму листи із спресованого і проклеенного дерев'яного шпону завжди були одним з найбільш затребуваних матеріалів. Вони легко ріжуться, прекрасно обробляються, креслення кораблів з фанери легко знайти в мережі, а тому саме з фанерних викрійок починають своє знайомство з моделюванням різних судів багато майстрів.

Виготовлення моделей своїми руками - завдання дуже непросте, що вимагає значного багажу знань і певної вправності. У статті ми розповімо лише про самих основних прийомах, а подальше майстерність ви будете відточувати вже самі.

Матеріали для роботи

Якщо ви хочете виготовити невелику модель корабля, то вам знадобляться такі матеріали:

Дерево - кедр, липа, горіх або інша деревина, бажано м'яка і не волокниста. Деревні заготовки повинні бути рівними, без сучків і пошкоджень. Деревина може використовуватися як в якості матеріалу для основних елементів моделі (корпус, палуба), так і для дрібної деталировки.

Фанера - мабуть, найбільш затребуваний матеріал. Для судномоделізму застосовують або бальсового, або березовий, оскільки саме ці породи дерева забезпечують мінімальну кількість відколів при розпилюванні. Модельна корабельна фанера, як правило, має товщину від 0,8 до 2 мм.

Зверніть увагу! Листи з букового шпону малої товщини іноді застосовують в якості альтернативи березовим: хоч вони і поступаються за міцністю, зате гнуться набагато легше.

Шпон - тонкі пластини натурального деревадорогих порід. Як правило, застосовується для фанерування, тобто обклеювання поверхні з недорогого матеріалу.

Кріпильні елементи - тонкі ланцюжки, шнурки, нитки, латунні і мідні гвоздики.

Крім того, нам обов'язково знадобиться клей для дерева, картон і калька для перенесення шаблонів і т.д. Дрібна деталировка виготовляється з металевого лиття. В якості альтернативи металу можна використовувати забарвлену полімерну глину.

Робимо сувенірний кораблик

Підготовка до роботи

Будь-яка робота починається з підготовки, і моделювання ні в якому разі не буде винятком.

Для початку потрібно визначитися з тим, що ми будемо будувати. Якщо раніше ви не мали справи з судномодельного мистецтвом, то рекомендуємо завантажити креслення корабля з фанери в мережі: як правило, вони містять всю необхідну інформаціюі зрозумілі навіть новачкові.

Зверніть увагу! У продажу доступні набори, що дозволяють зібрати судно з готових деталей. Новачкам подібні комплекти будуть цікаві (хоч ціна більшості з них досить істотна), але краще все-таки освоювати технологію з азів.

Проаналізувавши креслення, перевіряємо, чи все необхідне є в наявності. В принципі, якщо чогось не вистачає, то можна буде докупити дещо пізніше, адже споруда корабля (нехай і мініатюрного) - справа нешвидка!

Роздрукувавши креслення, виготовляємо шаблони основних деталей.

Шаблони переносимо на.

Вирізаємо і збираємо деталі

Випилювати заготовки можна як за допомогою ручного, так і за допомогою електричного модельного лобзика.

Останній коштує дорожче, але зате з ним ви менше намучиться під час вирізання дрібних деталей:

В фанерному аркушіпроробляємо стартове отвір, в яке вставляємо пилку або полотно лобзика.

Випилюємо деталь, намагаючись рухатися точно по зазначеному контуру.

Випиляну заготовку обробляємо напилком, знімаючи невеликі фаски по краях і видаляючи неминучі відколи і задирки.

Порада! Працюючи над одним елементом (палубою, бортами, кілем і т.д.), відразу вирізаємо всі деталі, необхідні для збірки. Так ми витратимо значно менше часу, і робота буде просуватися швидше.

Коли все готово, починаємо збірку нашого корабля.

Спочатку на поздовжню балку - кіль - надягаємо поперечні шпангоути. У нижній частині кожного шпангоута зазвичай передбачений паз для закріплення на фанерному кілі.

Для з'єднання можна використовувати стандартний клей, а можна - спеціальні клейові суміші, Призначені для судномоделізму.

Верхні частини шпангоутів кріпимо до палубі. У простих моделейпалуба є один лист фанери, а у складних вона може бути багаторівневою.

Після того як клей на шпангоутах висохне, починаємо обшивати борту тонкими смугами фанери. Товщина матеріалу повинна бути не більше 1,5 мм, оскільки тільки в цьому випадку ми зможемо зігнути обшивку без ризику пошкодити її.

Для згинання можна нагріти і зволожити. Після цього матеріал зігнеться без праці, а з часом - придбає стійку форму.

Зверніть увагу! Корпус під забарвлення можна обклеїти суцільним листом. А ось для імітації дощатої обшивки краще застосовувати смужки шириною до 10 мм (залежить від масштабу).

Приклеєну фанеру фіксуємо зажимами і струбцинами і залишаємо сохнути.

остаточна обробка

за великим рахунком, На цьому столярне майстерність завершується, і починається мистецтво.

Коли корпус зібраний і висушений, нам необхідно:

Виготовити з тонкої фанери і закріпити палубні надбудови.

Наростити борту таким чином, щоб вони виступали над площиною палуби.

Поверхня палуби обклеїти дерев'яним шпоном або ж розкреслити за допомогою шила, імітуючи дощату обшивку.

Зробити і встановити всі дрібні деталі на зразок штурвала і рульової лопаті.

Закріпити щогли з усіма додатковими пристроями (так званий рангоут), встановити вітрила і розтягнути всю цю конструкцію за допомогою ниток такелажу.

На завершення всі фанерні деталі потрібно обробити морилкою і пролакіровать. Це забезпечить нашу сувеніру як мінімум пару десятків років схоронності.

висновок

Простий кораблик з фанери своїми руками зробити може практично кожен - достатньо терпіння і мінімальних навичок роботи з лобзиком (читайте також статтю). А ось якщо ви захочете реалізувати складний креслення з безліччю дрібних деталей, то попрацювати доведеться неабияк. Ось чому ми радимо починати з найпростіших моделей, поступово нарощуючи майстерність!

У представленому відео в цій статті ви знайдете додаткову інформацію по даній темі.

Схожі матеріали

Інтернет-магазин сайт пропонує купити моделі космічних кораблів з прийнятною за ціною доставкою по Москві і в регіони. Ставши власником одного з представлених у нас в продажу наборів, ви зможете зібрати крейсери гелікоптери та інші апарати в масштабі 1:72, 1:78, 1: 144, 1: 600 і т. П.

Які збірні моделі представлені в розділі "Космос"?

Крейсери. Представлені моделлю "Галактика", прототип якої має довжину 1,4 км. Її поверхня добре деталізована. Поставляється "Галактика" в комплекті з підставкою, декалями і досветовой двигунами.

Кораблі. У цій категорії особливу увагу заслуговує імперський зоряний руйнівник. Він вважається найбільш ефективним кораблем в фантастичному серіалі. Крім того, модель руйнівника з культових "Зоряних воєн", є однією з найбільших, виготовлених за офіційною ліцензією Disney.

Ракети. Набори для побудови таких літальних апаратівстануть прекрасним подарунком для тих, у кого є тяга до незвіданих просторів і погляд в нічне небо викликає непідробний трепет. У нас на сайті ви знайдете збірну модель самої потужного і важкого американського "Сатурна-5", а також ракети Titan Rockets з пусковими майданчиками.

Шатли. Це багаторазові транспортні космічні кораблі. Запускаються вони за допомогою власних двигунів і твердопаливних ракетних прискорювачів. Якщо вам цікаві подібні масштабні моделі космічних кораблів, то рекомендуємо звернути увагу на шаттл Endeavour з транспортером - за відгуками багатьох, це не тільки доступний за вартістю, але і цікавий для збірки набір. Оскільки рівень його складності низький, то його зможуть побудувати навіть діти.

# data[].attributes.attachment_link.title
Креслення кораблів з фанери: матеріали, підготовка до роботи, вирізання і складання деталей, остаточна обробка. Збірні моделі комічних кораблів: на крок ближче до майбутнього Матеріали і інструменти

# data[].attributes.attachment_link.description
У моделюванні фанера є найбільш затребуваним матеріалом. Це пов'язано з високими показниками якості, а також простотою роботи. Фанерні листи дуже легко ріжуться, досить просто обробляються. Використавши відповідну схему (креслення), можна зробити кораблі з фанери своїми руками. Фанера - це універсальний матеріал, Який легко ріжеться і обробляється різними способами, Тому саме з фанерних викрійок рекомендується починати своє знайомство з моделюванням.

# data[].attributes.headline
25.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
25.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.body
https://rt82.ru/uk/smoke-removal/chertezhi-korablei-iz-fanery-materialy-podgotovka-k-rabote/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У моделюванні фанера є найбільш затребуваним матеріалом. Це пов'язано з високими показниками якості, а також простотою роботи. Фанерні листи дуже легко ріжуться, досить просто обробляються. Використавши відповідну схему (креслення), можна зробити кораблі з фанери своїми руками.

Фанера - це універсальний матеріал, Який легко ріжеться і обробляється різними способами, Тому саме з фанерних викрійок рекомендується починати своє знайомство з моделюванням.

Конструювання корабля самостійно - досить цікаве заняття. Але для того щоб приступити до виконання складних моделей, необхідно потренуватися на більш легких.

Матеріали і інструменти

Для створення візерунків з ліпнини на борту корабля потрібно приготувати самостійно склад, з якого можна формувати рельєфи. Для розчину необхідно підготувати наступні інструменти і матеріали:

пил деревна;

клей ПВА (в середньому на одну модель корабля може піти близько півлітра клею);

пластилін для створення дрібних нерівностей і візерунків;

Матеріали і інструменти, які використовуються під час моделювання корабля:

Березова фанера забезпечить мінімальну кількість відколів при розпилюванні.

фанера необхідної товщини;

супер клей;

папір наждачний для обробки поверхні;

нитка капронова;

лобзик для вирізання деталей;

будівельний ніж;

деревина для щогли. Краще використовувати сосну, так як вона значно легше обробляється;

фарба;

кисті невеликих розмірів;

палички китайські;

тканину для вітрил;

нитка;

олівець лінійка.

Деревина для моделювання повинна використовуватися м'яка, що не волокниста. Найпопулярнішим варіантом є кедр, липа, горіх. Всі дерев'яні заготовки повинні бути ідеально рівними, без сучків і пошкоджень. Її можна використовувати в якості додатковий елемент для створення декоративних частин. Також деревина може бути використана для створення основних елементів моделі, таких як палуба, корпус.

Фанера в моделюванні є самим затребуваним матеріалом. У такому напрямку, як моделювання, найчастіше використовують березову або бальзового фанеру. Це пов'язано з тим, що дані породи дерева практично не дають відколів під час розпилювання. Щоб зробити кораблик з фанери, необхідно використовувати листи товщиною в межах 0,8-2 мм.

Проста схема моделі корабля з фанери.

шпон - листовий матеріал, Дуже тонкий, виготовляється з деревини цінних порід. У більшості випадків шпон використовується як облицювальний матеріал. Їм обклеюють вироби, які виготовлені з недорогого матеріалу.

Кріпильні елементи будуть виконувати не тільки основне завдання скріплювати деталі, але і виконувати декоративну роль. Для створення моделі кораблика необхідно підготувати тонкі ланцюжки (можна використовувати кілька розмірів), шнурки, нитки, мідні або латунні гвоздики. Для того щоб перенести креслення з листа на фанеру, найкраще використовувати кальку і олівець. Так малюнок вийде деталізованим. Для скріплення деталей фанери необхідно використовувати клей. Дрібну деталировку можна виготовити методом чавунного лиття, використовувати полімерну глину або самостійно приготувати розчин з деревного пилу і клею ПВА. Після повного висихання така маса дуже міцна, і її можна забарвити в потрібний колір.

Повернутися до списку

Підготовчі роботи

Якщо корабель з фанери моделюється вперше, рекомендується придбати набори, в яких всі деталі вже вирізані і оброблені. Але його вартість часом може бути досить високою. Тому при великому бажанніі старанні досвід можна отримати в процесі проведення роботи по збірці свого корабля.Моделірованіе, як і інший різновид роботи, обов'язково починається з підготовчого етапу. Перше, з чого необхідно почати роботу, це якийсь корабель буде моделюватися. Для початку варто переглянути різні креслення і готові роботи, Це значно полегшить вибір моделі.

Вивчивши повністю креслення, варто перевірити наявність усіх необхідних матеріалів та інструментів для виконання роботи. Моделювати кораблі - справа ювелірне. Воно вимагає багато часу і посидючості.

На підготовчому етапі необхідно зробити паперові або картонні шаблони всіх деталей. Після цього вони все переносяться на фанеру. На цьому підготовчий етап роботи можна вважати завершеним.

Повернутися до списку

виготовлення деталей

Для того щоб виготовити всі деталі, випиляти їх з фанерного листа, необхідно використовувати відповідний інструмент. Для роботи можна використовувати ручний лобзик, Але, якщо є можливість, краще використовувати електричний модельний варіант. Використання другого варіанта значно скоротить час на виготовлення всіх елементів. Особливо це стосується самих дрібних деталей.

Випиляні заготовки обробляють напилком, видаляючи відколи і задирки.

Для того щоб випиляти деталь, в фанері робиться отвір, в яке розташовується пилка лобзика. Вирізати всі деталі варто дуже обережно, дотримуючись при цьому всі контурні кордону, оскільки неточно вирізані деталі потім можуть зіпсувати зовнішній вигляд всього корабля. Кожна випиляна заготівля обов'язково повинна бути оброблена напилком з торців. У процесі такої зачистки необхідно зняти невелику частину фаски, де утворилися відколи і задирки. При випилюванні цей момент уникнути неможливо.

Збирати корабель потрібно тоді, коли всі деталі вирізані, і оброблені торці. Це дозволить займатися складальними роботами, не відволікаючись при цьому на вирізання деталей, яких бракувало.

Перший політ в космос став найбільшим технічним і технологічним проривом людства. Відправився в навколопланетного простір апарат довів, що кордони середовища проживання людини можуть по його ж волі розширюватися, і з середини минулого століття мільйони землян буквально "захворіли" космічними апаратами, кораблями і ракетами.

Розвиток космічного моделізму

Неймовірний підйом інтересу до авіа- і космічного моделізму стався в Радянському союзі - країні першого супутника і космонавта. Освоєння далеких планет здавалося справою завтрашнього дня, і тисячі хлопчаків з підсобних матеріалів з азартом споруджували свої, далекі від оригіналу, але зроблені з душею зменшені копії "Востоков", "Восходов" і "Союзів". У ті роки моделісти не могли припустити, що в розпорядженні їхніх дітей і онуків виявляться барвисті коробки з наборами для збірки космічних кораблів, Які і існують в реальності, і були придумані письменниками або кінематографістами.

Дійсно, за минулі з першого пуску ракети десятиліття ситуація змінилася. Сьогодні для виготовлення моделі Сходу або першого місяцеходу моделісту не доведеться по крихтах збирати пластик, виточувати деталі їх дерева або металу, та й інформація про прототипи набагато доступніше, ніж раніше. Але і нинішні будівельники космічних кораблів в мініатюрі повинні чимало потрудитися, щоб їх творіння з'явилося на світло і стало по-справжньому реалістичним.

Моделі ракет і космічних кораблів в A-model

На сайті інтернет магазину A-model представлені збірні моделі космічних кораблів, в різних масштабах і випущені різними виробниками. Виготовлення мініатюрної копії такого серйозного споруди як ракета, багаторазовий човник або орбітальна станція вимагає від моделіста неабиякого терпіння і майстерності. Тут не обійтися і без інструментів, клею і фарб, і без спеціального обладнання для аерографії, декалей і елементів фототравлення.

Всі ці та інші аксесуари, які допомагають перетворити нехай і масштабну, але все ж пластикову модель космічного корабля в його достовірну копію, є в каталозі інтернет магазину A-model.

Крім можливості недорого купити модель космічного корабля Atlantis або розробленого в США суборбітального комплексу, шанувальники фантастичних фільмів і комп'ютерних саг знаходять шанс поповнити свої колекції космічними літальними апаратами далеких епох і галактик.

Неймовірно пощастило любителям легендарної саги про Зоряних війнах. REVELL створив цілу лінійку збірних моделей в масштабі 1: 144, яких буде достатньо, щоб оснастити невелику армію повстанців. Ще один відомих виробникмасштабних моделей, Hasegawa пропонує моделісту стати власником розкішного міжзоряного корабля піратів. Фантастичні літальні апарати захоплять і дорослих, і зовсім маленьких шанувальників космосу. А ми постараємося, щоб у моделіста завжди під рукою були необхідні матеріали і додаткові деталі.

Тим же, хто любить дивитися не тільки на зірки, але і на ясне небо і широкий горизонт, A-model приготував великий розділ моделей літаків та іншої авіатехніки. У нашому магазині можна купити модель для збірки одномоторного реактивного літака Хейнкель He 162, випущену, а також інші моделі в масштабі 1:72 цього виробника. Не менш цікава пропонована інтернет магазином ж колекція збірних моделей Амодел в аналогічному масштабі і тематичної групи.

Для любителів моделізму листи із спресованого і проклеенного дерев'яного шпону завжди були одним з найбільш затребуваних матеріалів. Вони легко ріжуться, прекрасно обробляються, креслення кораблів з фанери легко знайти в мережі, а тому саме з фанерних викрійок починають своє знайомство з моделюванням різних судів багато майстрів.

Виготовлення моделей своїми руками - завдання дуже непросте, що вимагає значного багажу знань і певної вправності. У статті ми розповімо лише про самих основних прийомах, а подальше майстерність ви будете відточувати вже самі.

Матеріали для роботи

Якщо ви хочете виготовити невелику модель корабля, то вам знадобляться такі матеріали:

Дерево - кедр, липа, горіх або інша деревина, бажано м'яка і не волокниста. Деревні заготовки повинні бути рівними, без сучків і пошкоджень. Деревина може використовуватися як в якості матеріалу для основних елементів моделі (корпус, палуба), так і для дрібної деталировки.

Фанера - мабуть, найбільш затребуваний матеріал. Для судномоделізму застосовують або бальсового, або березовий, оскільки саме ці породи дерева забезпечують мінімальну кількість відколів при розпилюванні. Модельна корабельна фанера, як правило, має товщину від 0,8 до 2 мм.

Зверніть увагу! Листи з букового шпону малої товщини іноді застосовують в якості альтернативи березовим: хоч вони і поступаються за міцністю, зате гнуться набагато легше.

Шпон - тонкі пластини натурального деревадорогих порід. Як правило, застосовується для фанерування, тобто обклеювання поверхні з недорогого матеріалу.

Кріпильні елементи - тонкі ланцюжки, шнурки, нитки, латунні і мідні гвоздики.

Крім того, нам обов'язково знадобиться клей для дерева, картон і калька для перенесення шаблонів і т.д. Дрібна деталировка виготовляється з металевого лиття. В якості альтернативи металу можна використовувати забарвлену полімерну глину.

Робимо сувенірний кораблик

Підготовка до роботи

Будь-яка робота починається з підготовки, і моделювання ні в якому разі не буде винятком.

Для початку потрібно визначитися з тим, що ми будемо будувати. Якщо раніше ви не мали справи з судномодельного мистецтвом, то рекомендуємо завантажити креслення корабля з фанери в мережі: як правило, вони містять всю необхідну інформаціюі зрозумілі навіть новачкові.

Зверніть увагу! У продажу доступні набори, що дозволяють зібрати судно з готових деталей. Новачкам подібні комплекти будуть цікаві (хоч ціна більшості з них досить істотна), але краще все-таки освоювати технологію з азів.

Проаналізувавши креслення, перевіряємо, чи все необхідне є в наявності. В принципі, якщо чогось не вистачає, то можна буде докупити дещо пізніше, адже споруда корабля (нехай і мініатюрного) - справа нешвидка!

Роздрукувавши креслення, виготовляємо шаблони основних деталей.

Шаблони переносимо на.

Вирізаємо і збираємо деталі

Випилювати заготовки можна як за допомогою ручного, так і за допомогою електричного модельного лобзика.

Останній коштує дорожче, але зате з ним ви менше намучиться під час вирізання дрібних деталей:

В фанерному аркушіпроробляємо стартове отвір, в яке вставляємо пилку або полотно лобзика.

Випилюємо деталь, намагаючись рухатися точно по зазначеному контуру.

Випиляну заготовку обробляємо напилком, знімаючи невеликі фаски по краях і видаляючи неминучі відколи і задирки.

Порада! Працюючи над одним елементом (палубою, бортами, кілем і т.д.), відразу вирізаємо всі деталі, необхідні для збірки. Так ми витратимо значно менше часу, і робота буде просуватися швидше.

Коли все готово, починаємо збірку нашого корабля.

Спочатку на поздовжню балку - кіль - надягаємо поперечні шпангоути. У нижній частині кожного шпангоута зазвичай передбачений паз для закріплення на фанерному кілі.

Для з'єднання можна використовувати стандартний клей, а можна - спеціальні клейові суміші, Призначені для судномоделізму.

Верхні частини шпангоутів кріпимо до палубі. У простих моделейпалуба є один лист фанери, а у складних вона може бути багаторівневою.

Після того як клей на шпангоутах висохне, починаємо обшивати борту тонкими смугами фанери. Товщина матеріалу повинна бути не більше 1,5 мм, оскільки тільки в цьому випадку ми зможемо зігнути обшивку без ризику пошкодити її.

Для згинання можна нагріти і зволожити. Після цього матеріал зігнеться без праці, а з часом - придбає стійку форму.

Зверніть увагу! Корпус під забарвлення можна обклеїти суцільним листом. А ось для імітації дощатої обшивки краще застосовувати смужки шириною до 10 мм (залежить від масштабу).

Приклеєну фанеру фіксуємо зажимами і струбцинами і залишаємо сохнути.

остаточна обробка

за великим рахунком, На цьому столярне майстерність завершується, і починається мистецтво.

Коли корпус зібраний і висушений, нам необхідно:

Виготовити з тонкої фанери і закріпити палубні надбудови.

Наростити борту таким чином, щоб вони виступали над площиною палуби.

Поверхня палуби обклеїти дерев'яним шпоном або ж розкреслити за допомогою шила, імітуючи дощату обшивку.

Зробити і встановити всі дрібні деталі на зразок штурвала і рульової лопаті.

Закріпити щогли з усіма додатковими пристроями (так званий рангоут), встановити вітрила і розтягнути всю цю конструкцію за допомогою ниток такелажу.

На завершення всі фанерні деталі потрібно обробити морилкою і пролакіровать. Це забезпечить нашу сувеніру як мінімум пару десятків років схоронності.

висновок

Простий кораблик з фанери своїми руками зробити може практично кожен - достатньо терпіння і мінімальних навичок роботи з лобзиком (читайте також статтю). А ось якщо ви захочете реалізувати складний креслення з безліччю дрібних деталей, то попрацювати доведеться неабияк. Ось чому ми радимо починати з найпростіших моделей, поступово нарощуючи майстерність!

У представленому відео в цій статті ви знайдете додаткову інформацію по даній темі.

Схожі матеріали

Інтернет-магазин сайт пропонує купити моделі космічних кораблів з прийнятною за ціною доставкою по Москві і в регіони. Ставши власником одного з представлених у нас в продажу наборів, ви зможете зібрати крейсери гелікоптери та інші апарати в масштабі 1:72, 1:78, 1: 144, 1: 600 і т. П.

Які збірні моделі представлені в розділі "Космос"?

Крейсери. Представлені моделлю "Галактика", прототип якої має довжину 1,4 км. Її поверхня добре деталізована. Поставляється "Галактика" в комплекті з підставкою, декалями і досветовой двигунами.

Кораблі. У цій категорії особливу увагу заслуговує імперський зоряний руйнівник. Він вважається найбільш ефективним кораблем в фантастичному серіалі. Крім того, модель руйнівника з культових "Зоряних воєн", є однією з найбільших, виготовлених за офіційною ліцензією Disney.

Ракети. Набори для побудови таких літальних апаратівстануть прекрасним подарунком для тих, у кого є тяга до незвіданих просторів і погляд в нічне небо викликає непідробний трепет. У нас на сайті ви знайдете збірну модель самої потужного і важкого американського "Сатурна-5", а також ракети Titan Rockets з пусковими майданчиками.

Шатли. Це багаторазові транспортні космічні кораблі. Запускаються вони за допомогою власних двигунів і твердопаливних ракетних прискорювачів. Якщо вам цікаві подібні масштабні моделі космічних кораблів, то рекомендуємо звернути увагу на шаттл Endeavour з транспортером - за відгуками багатьох, це не тільки доступний за вартістю, але і цікавий для збірки набір. Оскільки рівень його складності низький, то його зможуть побудувати навіть діти.

# data[].attributes.attachment_link.title
Креслення кораблів з фанери: матеріали, підготовка до роботи, вирізання і складання деталей, остаточна обробка. Збірні моделі комічних кораблів: на крок ближче до майбутнього Матеріали і інструменти

# data[].attributes.attachment_link.description
У моделюванні фанера є найбільш затребуваним матеріалом. Це пов'язано з високими показниками якості, а також простотою роботи. Фанерні листи дуже легко ріжуться, досить просто обробляються. Використавши відповідну схему (креслення), можна зробити кораблі з фанери своїми руками. Фанера - це універсальний матеріал, Який легко ріжеться і обробляється різними способами, Тому саме з фанерних викрійок рекомендується починати своє знайомство з моделюванням.

# data[].attributes.headline
24.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
24.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.body
https://lifehacker.org.ua/korabel-z-dereva-svoyimi-rykami-85-foto-i-video-opis-pobydovi-derevianih-modelei/

# data[].attributes.headline
24.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
24.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.body
https://lifehacker.org.ua/korabel-z-dereva-svoyimi-rykami-85-foto-i-video-opis-pobydovi-derevianih-modelei/

# data[].attributes.headline
18.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
18.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.body
https://lifehacker.org.ua/korabel-z-dereva-svoyimi-rykami-85-foto-i-video-opis-pobydovi-derevianih-modelei/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Хто з нас не зачитувався в дитинстві пригодницькими романами, героями яких виступали пірати, зухвало бороздящие моря на своїх витончених фрегати?

Ставши дорослими, багато романтики захоплюються виготовленням моделей кораблів з дерева своїми руками, паралельно представляючи себе відважними флібустьєрами.

Все про тонкощі такого моделювання - у цій статті.

Особливості

Змайструвати вітрильний корабель з дерева своїми руками - справа досить трудомістке. Вам знадобляться знання і певна вправність. А ще потрібно запастися терпінням. Зате кінцевий результат обов'язково окупить всі витрачені зусилля.

Судно, ручної роботи стане не тільки предметом вашої гордості, але і відмінним елементом інтер'єрного декору в морській стилістиці.

Необхідні матеріали

На фото корабля з дерева, зробленого своїми руками, видно, що для його виготовлення можуть використовуватися такі матеріали:

Дерево. Може бути представлене такими м'якими і не волокнистими породами, як кедр, липа, горіх. Область застосування - створення основних частин судна або елементів дрібної деталювання. Вимоги до деревини - рівність поверхонь, відсутність сучків і дефектів.

Фанера. Самий популярний матеріал для кораблестроительства. Зазвичай використовують бальсовый або березовий тип, оскільки вони дають найменшу кількість відколів при розпилювання. Стандартною товщиною листа вважається 0,8 - 2 мм.

Шпон. Зовні це - тонкі пластини натуральної деревини цінних сортів. Використовуються для оформлення поверхонь з дешевого матеріалу.

Також не обійтися при створенні моделей торгових і військових кораблів з дерева своїми руками без таких деталей, як тонкі ланцюжки, шнурки, нитки, дрібні цвяшки з латуні і міді і т. п. речей.

А ще варто придбати якісний клей для дерева, картону набори і кальки. Крихітні елементи деталювання виконуються з металевого лиття або полімерної глини.

Порядок дій

Ось найпростіша інструкція, як зробити корабель з дерева своїми руками:

Підготуйте робоче місце, матеріали і інструменти.

Зачистите брусок, який ви вибрали в якості основи, від кори.

Поєднайте вихідні матеріали і створіть індивідуальне дизайнерське рішення. Використовуйте олівець, щоб накидати ескіз на бруску. Потім обробіть брус так, щоб він став максимально гладким, а верхня і нижня частина були паралельними. Для цієї мети краще всього скористатися заточеним ножем.

Накидайте передню і задню частини. Виріжте їх, використовуючи ту ж технологію. Для виготовлення носа корабля відрізати шматок спереду і заокруглюйте одержаний спіл.

Проріжте палубу. На цьому етапі переважно використовувати зубило і молоток.

Як тільки палуба готова, просвердлите отвори для оснащення. Вставте в них щогли.

Опрацюйте носову частину судна, отстрогав дрібний шматок від шпиля і надійно прикріпивши його до носа човна на клей.

Спорудите корму прямокутної форми, використовуючи брусочки для модернізації.

У відповідності з кількістю вітрил наробіть реїв.

З тканини виріжте заготовки вітрил.

Склейте щогли, реї і вітрила в єдину конструкцію, слідкуючи, щоб полотнища були вигнутими.

Виготовте і встановіть верхній летючий парус і заднє полотнище.

Пофарбуйте виріб в колір натуральної деревини або просто покрийте лаком. Корабель готовий до того, щоб сховатися в променях заходу.

Переваги виробів-вітрильників

Створення саморобних кораблів має такі позитивні сторони:

розвиток фантазії та уяви;

стимулювання дрібної моторики;

низькі фінансові витрати;

можливість самостійно виготовити інтер'єрний аксесуар ручної роботи.

Крім того, варто відзначити екологічність і безпека вихідного матеріалу для моделювання.

У висновку необхідно сказати, що відповідний креслення корабля з дерева своїми руками без проблем можна відшукати в Інтернеті. Цей факт робить створення фрегатів і галер можливим навіть для новачків.

Головне, що слід запам'ятати - це те, що треба бути терплячим і точно слідувати обраної інструкції. Тоді, без сумніву, все вийде.

Фото корабля з дерева своїми руками

# data[].attributes.attachment_link.title
Корабель з дерева своїми руками: 85 фото і відео опис побудови деревяних моделей

# data[].attributes.attachment_link.description
Хто з нас не зачитувався в дитинстві пригодницькими романами, героями яких виступали пірати, зухвало бороздящие моря на своїх витончених фрегати? Ставши дорослими, багато романтики захоплюються виготовленням моделей кораблів з дерева своїми руками, паралельно представляючи себе відважними флібустьєрами. Все про тонкощі такого моделювання - у цій статті.

# data[].attributes.headline
18.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
18.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.body
https://lifehacker.org.ua/korabel-z-dereva-svoyimi-rykami-85-foto-i-video-opis-pobydovi-derevianih-modelei/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Хто з нас не зачитувався в дитинстві пригодницькими романами, героями яких виступали пірати, зухвало бороздящие моря на своїх витончених фрегати?

Ставши дорослими, багато романтики захоплюються виготовленням моделей кораблів з дерева своїми руками, паралельно представляючи себе відважними флібустьєрами.

Все про тонкощі такого моделювання - у цій статті.

Особливості

Змайструвати вітрильний корабель з дерева своїми руками - справа досить трудомістке. Вам знадобляться знання і певна вправність. А ще потрібно запастися терпінням. Зате кінцевий результат обов'язково окупить всі витрачені зусилля.

Судно, ручної роботи стане не тільки предметом вашої гордості, але і відмінним елементом інтер'єрного декору в морській стилістиці.

Необхідні матеріали

На фото корабля з дерева, зробленого своїми руками, видно, що для його виготовлення можуть використовуватися такі матеріали:

Дерево. Може бути представлене такими м'якими і не волокнистими породами, як кедр, липа, горіх. Область застосування - створення основних частин судна або елементів дрібної деталювання. Вимоги до деревини - рівність поверхонь, відсутність сучків і дефектів.

Фанера. Самий популярний матеріал для кораблестроительства. Зазвичай використовують бальсовый або березовий тип, оскільки вони дають найменшу кількість відколів при розпилювання. Стандартною товщиною листа вважається 0,8 - 2 мм.

Шпон. Зовні це - тонкі пластини натуральної деревини цінних сортів. Використовуються для оформлення поверхонь з дешевого матеріалу.

Також не обійтися при створенні моделей торгових і військових кораблів з дерева своїми руками без таких деталей, як тонкі ланцюжки, шнурки, нитки, дрібні цвяшки з латуні і міді і т. п. речей.

А ще варто придбати якісний клей для дерева, картону набори і кальки. Крихітні елементи деталювання виконуються з металевого лиття або полімерної глини.

Порядок дій

Ось найпростіша інструкція, як зробити корабель з дерева своїми руками:

Підготуйте робоче місце, матеріали і інструменти.

Зачистите брусок, який ви вибрали в якості основи, від кори.

Поєднайте вихідні матеріали і створіть індивідуальне дизайнерське рішення. Використовуйте олівець, щоб накидати ескіз на бруску. Потім обробіть брус так, щоб він став максимально гладким, а верхня і нижня частина були паралельними. Для цієї мети краще всього скористатися заточеним ножем.

Накидайте передню і задню частини. Виріжте їх, використовуючи ту ж технологію. Для виготовлення носа корабля відрізати шматок спереду і заокруглюйте одержаний спіл.

Проріжте палубу. На цьому етапі переважно використовувати зубило і молоток.

Як тільки палуба готова, просвердлите отвори для оснащення. Вставте в них щогли.

Опрацюйте носову частину судна, отстрогав дрібний шматок від шпиля і надійно прикріпивши його до носа човна на клей.

Спорудите корму прямокутної форми, використовуючи брусочки для модернізації.

У відповідності з кількістю вітрил наробіть реїв.

З тканини виріжте заготовки вітрил.

Склейте щогли, реї і вітрила в єдину конструкцію, слідкуючи, щоб полотнища були вигнутими.

Виготовте і встановіть верхній летючий парус і заднє полотнище.

Пофарбуйте виріб в колір натуральної деревини або просто покрийте лаком. Корабель готовий до того, щоб сховатися в променях заходу.

Переваги виробів-вітрильників

Створення саморобних кораблів має такі позитивні сторони:

розвиток фантазії та уяви;

стимулювання дрібної моторики;

низькі фінансові витрати;

можливість самостійно виготовити інтер'єрний аксесуар ручної роботи.

Крім того, варто відзначити екологічність і безпека вихідного матеріалу для моделювання.

У висновку необхідно сказати, що відповідний креслення корабля з дерева своїми руками без проблем можна відшукати в Інтернеті. Цей факт робить створення фрегатів і галер можливим навіть для новачків.

Головне, що слід запам'ятати - це те, що треба бути терплячим і точно слідувати обраної інструкції. Тоді, без сумніву, все вийде.

Фото корабля з дерева своїми руками

# data[].attributes.attachment_link.title
Корабель з дерева своїми руками: 85 фото і відео опис побудови деревяних моделей

# data[].attributes.attachment_link.description
Хто з нас не зачитувався в дитинстві пригодницькими романами, героями яких виступали пірати, зухвало бороздящие моря на своїх витончених фрегати? Ставши дорослими, багато романтики захоплюються виготовленням моделей кораблів з дерева своїми руками, паралельно представляючи себе відважними флібустьєрами. Все про тонкощі такого моделювання - у цій статті.

# data[].attributes.headline
17.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
17.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.body
https://remontu.com.ua/korabel-svo-mi-rukami

# data[].attributes.headline
17.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
17.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.body
https://remontu.com.ua/korabel-svo-mi-rukami

# data[].attributes.headline
11.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі. 

# data[].attributes.subject
11.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі. 

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=sLXtCTKUGow

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Механіка по-українськи

# data[].attributes.attachment_link.title
KOMPAS-3D V20. Урок 2. Із 3d-моделі в проекційне креслення

# data[].attributes.headline
11.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.subject
11.01.23р.Монтаж складових,виготовлення моделі.

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=sLXtCTKUGow

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Механіка по-українськи

# data[].attributes.attachment_link.title
KOMPAS-3D V20. Урок 2. Із 3d-моделі в проекційне креслення

# data[].attributes.headline
10.01.23р Підготовка документації.Заготівля пластиків,паперу,картону та інших матеріалів.

# data[].attributes.subject
10.01.23р Підготовка документації.Заготівля пластиків,паперу,картону та інших матеріалів.

# data[].attributes.body
https://library.udpu.edu.ua/library_files/386783.pdf

# data[].attributes.headline
10.01.23р Підготовка документації.Заготівля пластиків,паперу,картону та інших матеріалів.

# data[].attributes.subject
10.01.23р Підготовка документації.Заготівля пластиків,паперу,картону та інших матеріалів.

# data[].attributes.body
https://library.udpu.edu.ua/library_files/386783.pdf

# data[].attributes.headline
4.01.23р Вибір прототипу для копіювання.Пошук інформації

# data[].attributes.subject
4.01.23р Вибір прототипу для копіювання.Пошук інформації

# data[].attributes.body
http://ekmair.ukma.edu.ua/bitstream/handle/123456789/1918/Domina_Osoblyvosti_prototypuvannia.pdf?sequence=1&isAllowed=y

# data[].attributes.headline
4.01.23р Вибір прототипу для копіювання.Пошук інформації

# data[].attributes.subject
4.01.23р Вибір прототипу для копіювання.Пошук інформації

# data[].attributes.body
http://ekmair.ukma.edu.ua/bitstream/handle/123456789/1918/Domina_Osoblyvosti_prototypuvannia.pdf?sequence=1&isAllowed=y

# data[].attributes.headline
3.01.23р.Спецефекти:сліди експлуатації та дії оточуючого середовища.Умови збереження моделі.Техніка безпеки при роботі з інструментами

# data[].attributes.subject
3.01.23р.Спецефекти:сліди експлуатації та дії оточуючого середовища.Умови збереження моделі.Техніка безпеки при роботі з інструментами

# data[].attributes.body
http://opcb.kpi.ua/wp-content/uploads/2014/09/Лекція_7.pdf

# data[].attributes.headline
3.01.23р.Спецефекти:сліди експлуатації та дії оточуючого середовища.Умови збереження моделі.Техніка безпеки при роботі з інструментами

# data[].attributes.subject
3.01.23р.Спецефекти:сліди експлуатації та дії оточуючого середовища.Умови збереження моделі.Техніка безпеки при роботі з інструментами

# data[].attributes.body
http://opcb.kpi.ua/wp-content/uploads/2014/09/Лекція_7.pdf

# data[].attributes.headline
28.12.22 Фізико-технічні властивості матеріалів для виготовлення моделі

# data[].attributes.subject
28.12.22 Фізико-технічні властивості матеріалів для виготовлення моделі

# data[].attributes.body
https://joiner.org.ua/osnovy-materialoznavstva/klasyfikatsiia-za-mekhanichnymy-ta-fizyko-khimichnymy-vlastyvostiamy-materialiv.html

# data[].attributes.attachment_link.title
Класифікація за механічними та фізико – хімічними властивостями матеріалів

# data[].attributes.attachment_link.description
До механічних властивостей відносять твердість, в’язкість, пружність, пластичність, лінійне розширення, крихкість, міцність, втому.

# data[].attributes.headline
28.12.22 Фізико-технічні властивості матеріалів для виготовлення моделі

# data[].attributes.subject
28.12.22 Фізико-технічні властивості матеріалів для виготовлення моделі

# data[].attributes.body
https://joiner.org.ua/osnovy-materialoznavstva/klasyfikatsiia-za-mekhanichnymy-ta-fizyko-khimichnymy-vlastyvostiamy-materialiv.html

# data[].attributes.attachment_link.title
Класифікація за механічними та фізико – хімічними властивостями матеріалів

# data[].attributes.attachment_link.description
До механічних властивостей відносять твердість, в’язкість, пружність, пластичність, лінійне розширення, крихкість, міцність, втому.

# data[].attributes.headline
27.12.22р.Прототип.Історична довідка.Конструкція моделі,складові та їх призначення.

# data[].attributes.subject
27.12.22р.Прототип.Історична довідка.Конструкція моделі,складові та їх призначення.

# data[].attributes.body
https://ela.kpi.ua/bitstream/123456789/33651/1/PIS_KL.pdf

# data[].attributes.headline
27.12.22р.Прототип.Історична довідка.Конструкція моделі,складові та їх призначення.

# data[].attributes.subject
27.12.22р.Прототип.Історична довідка.Конструкція моделі,складові та їх призначення.

# data[].attributes.body
https://ela.kpi.ua/bitstream/123456789/33651/1/PIS_KL.pdf

# data[].attributes.headline
21.12.22р.Робота над очищенням,підфарбовуванням,оновленням елементів діорам.

# data[].attributes.subject
21.12.22р.Робота над очищенням,підфарбовуванням,оновленням елементів діорам.

# data[].attributes.body
https://star-sm-sut.ucoz.ua/Pedidei/majkher-diorama.pdf

# data[].attributes.headline
21.12.22р.Робота над очищенням,підфарбовуванням,оновленням елементів діорам.

# data[].attributes.subject
21.12.22р.Робота над очищенням,підфарбовуванням,оновленням елементів діорам.

# data[].attributes.body
https://star-sm-sut.ucoz.ua/Pedidei/majkher-diorama.pdf

# data[].attributes.headline
20.12.22р.Зберігання діорами.Умови зберігання готових діорам.

# data[].attributes.subject
20.12.22р.Зберігання діорами.Умови зберігання готових діорам.

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Діорама

# data[].attributes.headline
20.12.22р.Зберігання діорами.Умови зберігання готових діорам.

# data[].attributes.subject
20.12.22р.Зберігання діорами.Умови зберігання готових діорам.

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Діорама

# data[].attributes.headline
14.12.22р.Виготовлення та монтаж штучного освітлення та саморобних світлофільтрів.

# data[].attributes.subject
14.12.22р.Виготовлення та монтаж штучного освітлення та саморобних світлофільтрів.

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Штучне_освітлення

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Штучне освітлення - це освітлення будинків, приміщень і споруд, зовнішнього освітлення міст, селищ і сільських населених пунктів, територій підприємств і закладів, установки оздоровчого ультрафіолетового випромінювання тривалої дії, установки світлової реклами, світлові знаки та ілюмінаційні установки за допомогою спеціальних електроосвітлювальних установок - світильників.

Штучне освітлення поділяється в залежності від призначення на робоче, аварійне, евакуаційне та охоронне.

Розрізняють такі системи штучного освітлення: загальне, місцеве та комбіноване.

Система загального освітлення призначена для освітлення всього приміщення, вона може бути рівномірною та локалізованою. Загальне рівномірне освітлення встановлюють у цехах, де виконуються однотипні роботи невисокої точності по усій площі приміщення при великій щільності робочих місць. Загальне локалізоване освітлення встановлюють на поточних лініях, при виконанні робіт, різноманітних за характером, на певних робочих місцях, при наявності стаціонарного затемнюючого обладнання, та якщо треба створити спрямованість світлового потоку.

Місцеве освітлення призначається для освітлення тільки робочих поверхонь, воно може бути стаціонарним (наприклад, для контролю за якістю продукції на поточних лініях) та переносним (для тимчасового збільшення освітленості окремих місць або зміни напрямку світлового потоку при огляді, контролю параметрів, ремонті). Світильники місцевого освітлення повинні бути зручними у користуванні, а, головне, безпечними при експлуатації. Категорично забороняється застосовувати лише місцеве освітлення, оскільки воно створює значну нерівномірність освітленості, яка підвищує втомленість зору та призводить до розладу нервової системи. Таке освітлення на виробництві є допоміжним до загального.

Комбіноване освітлення складається з загального та місцевого. Його передбачають для робіт І-VIII розрядів точності за зоровими параметрами, та коли необхідно створити концентроване освітлення без утворення різких тіней.

Головними джерелами світла для промислового освітлення є лампи розжарювання та газорозрядні лампи різноманітних типів. Кожен із типів ламп має свої недоліки та переваги.

Лампи розжарювання

Лампи розжарювання (ЛР) належать до джерел світла теплового випромінювання, їх світлова віддача становить 10... 15 лм/Вт. Вони створюють безперервний спектр випромінювання, який найбільш багатий жовтими та червоними (тобто інфрачервоними) променями та бідніший у зоні синіх та зелених спектрів випромінювання, ніж спектр природного світла неба, що погіршує розрізнення кольорів. У цих ламп низький коефіцієнт корисної дії, малий термін служби (до 1000 годин), висока температура на поверхні колби (250...300 °С). Водночас вони мають деякі переваги: широкий діапазон потужностей і типів, порівняно з газорозрядними лампами, незалежність експлуатації від навколишнього середовища (вологості, запиленості і т. д.), простота світильників та компактність. На підприємствах для освітлення застосовують різноманітні види ламп розжарювання: вакуумні (В), газонаповнені (Г), газонаповнені біоспіральні (Б) та ін.

Газорозрядні лампи

Газорозрядні лампи (люмінесцентні, ртутні, високого тиску дугові типу ДРЛ та ін.) випромінюють світло, близьке до природного. Поверхня колби цих ламп холодна, вони більш економні, дозволяють створювати високу освітленість. За спектром їх випромінювання передача кольорів має велике значення для промисловості, оскільки дає можливість визначити дійсну якість продукції, здійснювати контроль сировини, напівфабрикатів та готових виробів. Люмінесцентні лампи в 2,5...З рази економніші від ламп розжарювання, працюють протягом 5-ти тис. годин, їх світловіддача становить З0...80лм/Вт.

Недоліки та переваги

Недоліки освітлювальних установок із газорозрядними лампами (пульсація світлового потоку, осліплююча дія, шум дроселів, великі первинні витрати на закупівлю та монтаж) компенсуються їх економнічністю в процесі тривалої експлуатації, а також їх незамінністю при необхідності виконання робіт із розрізненням кольорів. Пульсація світлового потоку газорозрядних ламп не сприймається оком, але небажана, оскільки є причиною виникнення стробоскопічного ефекту. В пульсуючому світлі виникає викривлення зорового сприйняття стану рухомих та обертальних об'єктів, а це вже є небезпечним фактором. Ослаблення пульсації досягається підключенням паралельно працюючих ламп на різні фази трифазної мережі або застосуванням високочастотного постачання освітлювальної установки. Засліплювання змінює сприйняття спектрального складу світлового випромінювання. Тому захист від блискучості таких світильників обов'язковий. Не дозволяється застосовувати відкриті газорозрядні лампи.

Типи газорозрядних ламп

Зараз виготовляють такі види газорозрядних ламп, які розрізняються за спектром:

лампи денного світла (ЛД) мають блакитний колір, за спектром випромінювання вони близькі до розсіяного світла чистого неба;

лампи денного світла з покращеною передачею кольорів (ЛДЦ), вони близькі до ламп ЛД, але мають кращу передачу кольорів теплих відтінків, у тому числі зовнішнього вигляду людини;

люмінесцентні лампи типу ЛЄ найбільш близькі до спектру природного сонячного світла;

лампи білого кольору ЛБ дають випромінювання з меншим вмістом синьо-фіолетових променів, світло у них трохи фіолетове, нагадує світло неба, критого хмарами, що освітлюються сонцем; лампи холодно-білого світла ЛХБ, ЛХЄ дають кращу передачу світла, ніж лампи ЛБ та ЛД; лампи тепло-білого світла ЛТБ дають світло рожево-білого відтінку.

У виробничих приміщеннях підприємств доцільно застосовувати люмінесцентні лампи білого світла - ЛБ. Вони найбільш економні та дають світло теплих тонів. Лампи ЛТБ можна застосовувати в приміщеннях для відпочинку. Там, де необхідно проводити ретельний контроль якості продукції, належить застосовувати лампи ЛДЦ. Люмінесцентні лампи треба застосовувати насамперед там, де недостатнє природне освітлення (приміщення з вікнами, що затіняються будівлями, деревами, або виходять на північ, експедиції, підвальні приміщення тощо). Для комбінованого освітлення краще застосовувати лампи ЛБ. Лампи ДРЛ (дугові ртутні) належать до ламп високого тиску. Вони економні, світлова віддача майже 75...100 лм/Вт. Такі лампи застосовують для освітлення в цехах при виконанні грубих робіт та робіт середньої точності, при загальному нагляді, а також для зовнішнього освітлення місць навантаження, вивантаження і в цехах великої висоти та площі.

Світильники складаються з джерела світла та арматури. Арматуру призначено для перерозподілу світлового потоку, захисту очей від блискучості, запобігання забруднення джерела світла та його пошкоджень.

Світильники класифікуються за спрямуванням світлового потоку в робочій зоні та захистом від факторів навколишнього середовища. За напрямком світлового потоку вони поділяються на світильники: прямого світла (випромінювання нижче за світильник, не менше 80% світлового потоку спрямовано на робочу поверхню); відбитого світла (випромінювання світлового потоку - понад 80% - спрямовано на стелю та верхню частину стін (вище за світильник); напіввідбитого світла (40-60% світлового потоку спрямовується на робочу поверхню, а решта - на стелю).

За ступенем захисту від навколишнього середовища світильники поділяються на: пилонезахищені (відкриті); пилозахищені та пилонепроникні; водозахищені (від потрапляння крапель зверху); водонепроникні або герметичні (навіть при зануренні у рідину); вибухозахищені (для вибухонебезпечних і пожежонебезпечних приміщень, наприклад, приміщень, де застосовується спирт, гас, розчинники фарб). Вимоги безпеки до світлового обладнання встановлені відповідним стандартом.

Нормами встановлюються мінімально допустимі величини освітленості виробничих та допоміжних приміщень, житлових та громадських будівель, територій виробничих підприємств, відкритих просторів та залізничних шляхів. Мінімальна освітленість встановлюється залежно від характеру зорової роботи за найменшим розміром об'єкта розрізнення, контрастом об'єкта з фоном і характеристикою фону. Враховується система робочого освітлення (загальне або комбіноване) та джерела світла ( лампи розжарювання або газорозрядні). Згідно з нормами всі роботи в залежності від розміру об'єкта розрізнення поділяються на 8 розрядів, більшість з яких ділиться на 4 підрозряди (а, б, в, г) за характером фону та величиною контрасту об'єкта з фоном.

На промислових підприємствах робоче освітлення більшості виробничих приміщень відповідає III...VIII розрядам зорових робіт. Приміщення в основному обладнуються системами комбінованого освітлення. На поточних лініях воно локалізоване.

Крім робочого освітлення, нормами передбачається встановлення аварійного, евакуаційного та охоронного освітлення.

Аварійне освітлення призначається для продовження робіт там, де у випадку відсутності робочого освітлення може порушуватися технологія, виникнути небезпека вибуху, пожежі, отруєння людей, наприклад, компресорні, котельні, пічні відділення тощо. Найменша освітленість робочих поверхонь при цьому повинна становити 5% від робочого освітлення, але не менше 2 лк у приміщенні і 1 лк на території підприємства.

Евакуаційне освітлення передбачають для безпечної евакуації людей із приміщень у місцях, небезпечних для проходу, сходових клітках, а також на шляху евакуації людей із приміщення або території. Це освітлення повинно забезпечувати освітленість 0,5 лк на підлозі або східцях і 0,2 лк на землі. Для цього застосовуються світильники аварійного освітлення.

Охоронне освітлення передбачають уздовж території в нічний час, або чергове в приміщенні. Для цього виділяють частину світильників робочого або аварійного освітлення, які забезпечують освітленість на рівні землі або підлоги не менше 0,5 лк.

У розрахунку штучного освітлення для конкретних умов виробництва виникає потреба дослідити існуючу освітлювальну установку або спроектувати нову для даного виду робіт. У першому випадку розраховують освітленість, яку повинна створити освітлювальна установка, вимірюють дійсну освітленість та порівнюють її з нормованою. У другому випадку обирають систему освітлення, тип джерела світла, визначають нормовану освітленість і розраховують кількість світильників або ламп, які забезпечують нормовану освітленість. Для цього застосовують методи питомої потужності, коефіцієнта використання світлового потоку і точковий.

ДБН В.2.5-28-2006 "Державні будівельні Норми України. Інженерне обладнання будинків і споруд. Природне і штучне освітлення" п.4.1

ДБН В.2.5-28-2006 "Державні будівельні Норми України. Інженерне обладнання будинків і споруд. Природне і штучне освітлення"

Ачкасов А. Є., Лушкін В. А., Охріменко В. М., Кузнецов А. І., Чернявська М. В., Воронкова Т. Б. Електротехніка у будівництві: Навчальний посібник. - Харків: ХНАМГ, 2009-363 с.

Довідник сільського електрика / За редакцією кандидата технічних наук В. С. Олійника. - 3-тє видання, перероблене і доповнене. - Київ, Вид-во "Урожай", 1989. - 264 с.

ДСТУ 2843-94. Електротехніка. Основні поняття. Терміни та визначення. Чинний від 1995-01-01. - Київ: Держспоживстандарт України, 1995. - 65 с.

# data[].attributes.attachment_link.title
Штучне освітлення - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Штучне освітлення - це освітлення будинків, приміщень і споруд, зовнішнього освітлення міст, селищ і сільських населених пунктів, територій підприємств і закладів, установки оздоровчого ультрафіолетового випромінювання тривалої дії, установки світлової реклами, світлові знаки та ілюмінаційні установки за допомогою спеціальних електроосвітлювальних установок - світильників. Штучне освітлення поділяється в залежності від призначення на робоче, аварійне, евакуаційне та охоронне.

# data[].attributes.headline
14.12.22р.Виготовлення та монтаж штучного освітлення та саморобних світлофільтрів.

# data[].attributes.subject
14.12.22р.Виготовлення та монтаж штучного освітлення та саморобних світлофільтрів.

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Штучне_освітлення

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Штучне освітлення - це освітлення будинків, приміщень і споруд, зовнішнього освітлення міст, селищ і сільських населених пунктів, територій підприємств і закладів, установки оздоровчого ультрафіолетового випромінювання тривалої дії, установки світлової реклами, світлові знаки та ілюмінаційні установки за допомогою спеціальних електроосвітлювальних установок - світильників.

Штучне освітлення поділяється в залежності від призначення на робоче, аварійне, евакуаційне та охоронне.

Розрізняють такі системи штучного освітлення: загальне, місцеве та комбіноване.

Система загального освітлення призначена для освітлення всього приміщення, вона може бути рівномірною та локалізованою. Загальне рівномірне освітлення встановлюють у цехах, де виконуються однотипні роботи невисокої точності по усій площі приміщення при великій щільності робочих місць. Загальне локалізоване освітлення встановлюють на поточних лініях, при виконанні робіт, різноманітних за характером, на певних робочих місцях, при наявності стаціонарного затемнюючого обладнання, та якщо треба створити спрямованість світлового потоку.

Місцеве освітлення призначається для освітлення тільки робочих поверхонь, воно може бути стаціонарним (наприклад, для контролю за якістю продукції на поточних лініях) та переносним (для тимчасового збільшення освітленості окремих місць або зміни напрямку світлового потоку при огляді, контролю параметрів, ремонті). Світильники місцевого освітлення повинні бути зручними у користуванні, а, головне, безпечними при експлуатації. Категорично забороняється застосовувати лише місцеве освітлення, оскільки воно створює значну нерівномірність освітленості, яка підвищує втомленість зору та призводить до розладу нервової системи. Таке освітлення на виробництві є допоміжним до загального.

Комбіноване освітлення складається з загального та місцевого. Його передбачають для робіт І-VIII розрядів точності за зоровими параметрами, та коли необхідно створити концентроване освітлення без утворення різких тіней.

Головними джерелами світла для промислового освітлення є лампи розжарювання та газорозрядні лампи різноманітних типів. Кожен із типів ламп має свої недоліки та переваги.

Лампи розжарювання

Лампи розжарювання (ЛР) належать до джерел світла теплового випромінювання, їх світлова віддача становить 10... 15 лм/Вт. Вони створюють безперервний спектр випромінювання, який найбільш багатий жовтими та червоними (тобто інфрачервоними) променями та бідніший у зоні синіх та зелених спектрів випромінювання, ніж спектр природного світла неба, що погіршує розрізнення кольорів. У цих ламп низький коефіцієнт корисної дії, малий термін служби (до 1000 годин), висока температура на поверхні колби (250...300 °С). Водночас вони мають деякі переваги: широкий діапазон потужностей і типів, порівняно з газорозрядними лампами, незалежність експлуатації від навколишнього середовища (вологості, запиленості і т. д.), простота світильників та компактність. На підприємствах для освітлення застосовують різноманітні види ламп розжарювання: вакуумні (В), газонаповнені (Г), газонаповнені біоспіральні (Б) та ін.

Газорозрядні лампи

Газорозрядні лампи (люмінесцентні, ртутні, високого тиску дугові типу ДРЛ та ін.) випромінюють світло, близьке до природного. Поверхня колби цих ламп холодна, вони більш економні, дозволяють створювати високу освітленість. За спектром їх випромінювання передача кольорів має велике значення для промисловості, оскільки дає можливість визначити дійсну якість продукції, здійснювати контроль сировини, напівфабрикатів та готових виробів. Люмінесцентні лампи в 2,5...З рази економніші від ламп розжарювання, працюють протягом 5-ти тис. годин, їх світловіддача становить З0...80лм/Вт.

Недоліки та переваги

Недоліки освітлювальних установок із газорозрядними лампами (пульсація світлового потоку, осліплююча дія, шум дроселів, великі первинні витрати на закупівлю та монтаж) компенсуються їх економнічністю в процесі тривалої експлуатації, а також їх незамінністю при необхідності виконання робіт із розрізненням кольорів. Пульсація світлового потоку газорозрядних ламп не сприймається оком, але небажана, оскільки є причиною виникнення стробоскопічного ефекту. В пульсуючому світлі виникає викривлення зорового сприйняття стану рухомих та обертальних об'єктів, а це вже є небезпечним фактором. Ослаблення пульсації досягається підключенням паралельно працюючих ламп на різні фази трифазної мережі або застосуванням високочастотного постачання освітлювальної установки. Засліплювання змінює сприйняття спектрального складу світлового випромінювання. Тому захист від блискучості таких світильників обов'язковий. Не дозволяється застосовувати відкриті газорозрядні лампи.

Типи газорозрядних ламп

Зараз виготовляють такі види газорозрядних ламп, які розрізняються за спектром:

лампи денного світла (ЛД) мають блакитний колір, за спектром випромінювання вони близькі до розсіяного світла чистого неба;

лампи денного світла з покращеною передачею кольорів (ЛДЦ), вони близькі до ламп ЛД, але мають кращу передачу кольорів теплих відтінків, у тому числі зовнішнього вигляду людини;

люмінесцентні лампи типу ЛЄ найбільш близькі до спектру природного сонячного світла;

лампи білого кольору ЛБ дають випромінювання з меншим вмістом синьо-фіолетових променів, світло у них трохи фіолетове, нагадує світло неба, критого хмарами, що освітлюються сонцем; лампи холодно-білого світла ЛХБ, ЛХЄ дають кращу передачу світла, ніж лампи ЛБ та ЛД; лампи тепло-білого світла ЛТБ дають світло рожево-білого відтінку.

У виробничих приміщеннях підприємств доцільно застосовувати люмінесцентні лампи білого світла - ЛБ. Вони найбільш економні та дають світло теплих тонів. Лампи ЛТБ можна застосовувати в приміщеннях для відпочинку. Там, де необхідно проводити ретельний контроль якості продукції, належить застосовувати лампи ЛДЦ. Люмінесцентні лампи треба застосовувати насамперед там, де недостатнє природне освітлення (приміщення з вікнами, що затіняються будівлями, деревами, або виходять на північ, експедиції, підвальні приміщення тощо). Для комбінованого освітлення краще застосовувати лампи ЛБ. Лампи ДРЛ (дугові ртутні) належать до ламп високого тиску. Вони економні, світлова віддача майже 75...100 лм/Вт. Такі лампи застосовують для освітлення в цехах при виконанні грубих робіт та робіт середньої точності, при загальному нагляді, а також для зовнішнього освітлення місць навантаження, вивантаження і в цехах великої висоти та площі.

Світильники складаються з джерела світла та арматури. Арматуру призначено для перерозподілу світлового потоку, захисту очей від блискучості, запобігання забруднення джерела світла та його пошкоджень.

Світильники класифікуються за спрямуванням світлового потоку в робочій зоні та захистом від факторів навколишнього середовища. За напрямком світлового потоку вони поділяються на світильники: прямого світла (випромінювання нижче за світильник, не менше 80% світлового потоку спрямовано на робочу поверхню); відбитого світла (випромінювання світлового потоку - понад 80% - спрямовано на стелю та верхню частину стін (вище за світильник); напіввідбитого світла (40-60% світлового потоку спрямовується на робочу поверхню, а решта - на стелю).

За ступенем захисту від навколишнього середовища світильники поділяються на: пилонезахищені (відкриті); пилозахищені та пилонепроникні; водозахищені (від потрапляння крапель зверху); водонепроникні або герметичні (навіть при зануренні у рідину); вибухозахищені (для вибухонебезпечних і пожежонебезпечних приміщень, наприклад, приміщень, де застосовується спирт, гас, розчинники фарб). Вимоги безпеки до світлового обладнання встановлені відповідним стандартом.

Нормами встановлюються мінімально допустимі величини освітленості виробничих та допоміжних приміщень, житлових та громадських будівель, територій виробничих підприємств, відкритих просторів та залізничних шляхів. Мінімальна освітленість встановлюється залежно від характеру зорової роботи за найменшим розміром об'єкта розрізнення, контрастом об'єкта з фоном і характеристикою фону. Враховується система робочого освітлення (загальне або комбіноване) та джерела світла ( лампи розжарювання або газорозрядні). Згідно з нормами всі роботи в залежності від розміру об'єкта розрізнення поділяються на 8 розрядів, більшість з яких ділиться на 4 підрозряди (а, б, в, г) за характером фону та величиною контрасту об'єкта з фоном.

На промислових підприємствах робоче освітлення більшості виробничих приміщень відповідає III...VIII розрядам зорових робіт. Приміщення в основному обладнуються системами комбінованого освітлення. На поточних лініях воно локалізоване.

Крім робочого освітлення, нормами передбачається встановлення аварійного, евакуаційного та охоронного освітлення.

Аварійне освітлення призначається для продовження робіт там, де у випадку відсутності робочого освітлення може порушуватися технологія, виникнути небезпека вибуху, пожежі, отруєння людей, наприклад, компресорні, котельні, пічні відділення тощо. Найменша освітленість робочих поверхонь при цьому повинна становити 5% від робочого освітлення, але не менше 2 лк у приміщенні і 1 лк на території підприємства.

Евакуаційне освітлення передбачають для безпечної евакуації людей із приміщень у місцях, небезпечних для проходу, сходових клітках, а також на шляху евакуації людей із приміщення або території. Це освітлення повинно забезпечувати освітленість 0,5 лк на підлозі або східцях і 0,2 лк на землі. Для цього застосовуються світильники аварійного освітлення.

Охоронне освітлення передбачають уздовж території в нічний час, або чергове в приміщенні. Для цього виділяють частину світильників робочого або аварійного освітлення, які забезпечують освітленість на рівні землі або підлоги не менше 0,5 лк.

У розрахунку штучного освітлення для конкретних умов виробництва виникає потреба дослідити існуючу освітлювальну установку або спроектувати нову для даного виду робіт. У першому випадку розраховують освітленість, яку повинна створити освітлювальна установка, вимірюють дійсну освітленість та порівнюють її з нормованою. У другому випадку обирають систему освітлення, тип джерела світла, визначають нормовану освітленість і розраховують кількість світильників або ламп, які забезпечують нормовану освітленість. Для цього застосовують методи питомої потужності, коефіцієнта використання світлового потоку і точковий.

ДБН В.2.5-28-2006 "Державні будівельні Норми України. Інженерне обладнання будинків і споруд. Природне і штучне освітлення" п.4.1

ДБН В.2.5-28-2006 "Державні будівельні Норми України. Інженерне обладнання будинків і споруд. Природне і штучне освітлення"

Ачкасов А. Є., Лушкін В. А., Охріменко В. М., Кузнецов А. І., Чернявська М. В., Воронкова Т. Б. Електротехніка у будівництві: Навчальний посібник. - Харків: ХНАМГ, 2009-363 с.

Довідник сільського електрика / За редакцією кандидата технічних наук В. С. Олійника. - 3-тє видання, перероблене і доповнене. - Київ, Вид-во "Урожай", 1989. - 264 с.

ДСТУ 2843-94. Електротехніка. Основні поняття. Терміни та визначення. Чинний від 1995-01-01. - Київ: Держспоживстандарт України, 1995. - 65 с.

# data[].attributes.attachment_link.title
Штучне освітлення - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Штучне освітлення - це освітлення будинків, приміщень і споруд, зовнішнього освітлення міст, селищ і сільських населених пунктів, територій підприємств і закладів, установки оздоровчого ультрафіолетового випромінювання тривалої дії, установки світлової реклами, світлові знаки та ілюмінаційні установки за допомогою спеціальних електроосвітлювальних установок - світильників. Штучне освітлення поділяється в залежності від призначення на робоче, аварійне, евакуаційне та охоронне.

# data[].attributes.body
https://gocoding.org/uk/робота-з-кольорами-в-java/

# data[].attributes.body
https://gocoding.org/uk/робота-з-кольорами-в-java/

# data[].attributes.body
https://gocoding.org/uk/робота-з-кольорами-в-java/

# data[].attributes.body
https://gocoding.org/uk/робота-з-кольорами-в-java/

# data[].attributes.body
https://gocoding.org/uk/робота-з-кольорами-в-java/

# data[].attributes.body
https://gocoding.org/uk/робота-з-кольорами-в-java/

# data[].attributes.attachment_link.description
Щоб допомогти користувачам працювати з кольорами, в JAVA є спеціальний клас, який називається класом Color (зверніть увагу на написання «Color»).

# data[].attributes.body
https://gocoding.org/uk/робота-з-кольорами-в-java/

# data[].attributes.attachment_link.description
Щоб допомогти користувачам працювати з кольорами, в JAVA є спеціальний клас, який називається класом Color (зверніть увагу на написання «Color»).

# data[].attributes.body
https://gocoding.org/uk/робота-з-кольорами-в-java/

# data[].attributes.attachment_link.description
Щоб допомогти користувачам працювати з кольорами, в JAVA є спеціальний клас, який називається класом Color (зверніть увагу на написання «Color»).

# data[].attributes.body
https://gocoding.org/uk/робота-з-кольорами-в-java/

# data[].attributes.attachment_link.description
Щоб допомогти користувачам працювати з кольорами, в JAVA є спеціальний клас, який називається класом Color (зверніть увагу на написання «Color»).

# data[].attributes.headline
29.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
29.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Архітектурна підсвічування історичних і сучасних фасадів, види і місця установки

Архітектурно художнє освітлення фасаду зазвичай підкреслює горизонтальні лінії фасадів будівельУ темну пору потрібно освітлення території вулиць, площ, периметрів будинків. Архітектурна підсвічування фасадів будівель вирішує цю задачу, одночасно висвітлюючи зовнішні стіни, підкреслюючи окремі елементи. За допомогою спрямованих променів можна виділити привабливі місця на фасаді і приховати непоказні. Правильно розроблена підсвічування прикрасить будь-яку будівлю.Від ліхтарів, які висвітлюють вулиці і дороги в темряві, архітектурні прожектори відрізняються спрямованими променями. Їх може бути один, два, рідше чотири. Розташовуються світильники:

на стінах;

під карнизами;

уздовж цоколя;

під склепіннями арок;

на колонах;

на газоні по периметру будівлі.

Розстановку освітлювальної техніки і напрямок променів розробляють зазвичай дизайнери. Вони виділяють світлом найбільш цікаві елементи в архітектурі будинку. Непоказні місця ховають в тіні. Вигляд будівлі повністю змінюється. Освітлення і колірне рішення робить загадковим стандартне промислове будова.
назви елементів

Не знаючи термінології, використовуваної для позначення фасадного декору, неможливо вести грамотний розмова з проектантом, дизайнером і продавцем. Тому забудовникові буде корисний короткий курс знайомства з загальноприйнятими назвами його елементів. Кожен з них повинен стояти на певному місці, вносячи свій внесок у зовнішній вигляд споруди.Отже, архітектурний декор фасаду включає такі базові деталі:

Балясина (вертикальний елемент сходового огородження);

Цокольний карниз (горизонтальний стрічковий виступ);

База колони;

Стовбур колони;

Капітель колони (верхня частина);

Сандрики (карниз над віконним отвором);

Русти (широкі прямокутні накладки на кутах стін);

Міжповерховий карниз (молдинг);

Кронштейн (опорний елемент підвіконня);

арка;

Замок (виступ у верхній частині арки, що імітує замикає камінь);

Пілястра (плоский прямокутний виступ стіни, що повторює пропорції колони);

Лиштва (вертикальний виступ на віконному отворі);

Розетка (кругла накладка на стіну);

Візерунок (плоский або об'ємний орнамент на фасаді);

Фільонка (вузький лінійний елемент оздоблення);

Фриз (смуга, що обрамляє або вінчає різні елементи фасаду).

історичні зміни

Декор екстер'єру будівлі, його пропорції і форми проектуються відповідно конкретного архітектурного стилю, при цьому у кожного будови буде свій індивідуальний дизайн і відповідно - зовнішній вигляд.Перші житлові споруди, створені людиною були обтягнуті шкірою мамонта та інших диких тварин - ось такий був в період палеоліту "фасадний матеріалу". Але вже в мезоліті екстер'єр своїх осель робили з АДОБ, або просто обмазували глиною.

Під час античності стався справжній зліт в архітектурі. Будова придбали вишуканість, порядок, чітку форму. Архітектурні прийоми, які використовувалися в той час, знайшли відгук в наступних стилях епохи Відродження, Бароко, Рококо і Класицизмі.Колони з розкішними капітелями, ліпний барельєф, віньєтки і фризи - все це було створено античними майстрами, а зараз тільки повторюється за допомогою сучасних матеріалів.Пік розквіту фасадного декору припадає на період Бароко. Елементи екстер'єру в цю епоху відрізнялися особливою складністю, часто використовувалися об'ємні барельєфи з безліччю дрібних, добре опрацьованих деталей. Але на відміну від Готики, будівлі були з округленими формами.Готичні же будівлі тяглися вгору, а сам декор був хоч і складним, але гнітючим, адже метою готичної архітектури було показати ницість людини перед богом і неминучу кару після смерті.Модерн, що з'явився в XIX столітті, зміг частково відійти від канонів античності.Фасад будинку в стилі модерн був набагато простіше, але в той же час не позбавлений цікавого декору - химерних форм, рослинного орнаменту і вітражів. Наступні напрямки все більше схилялися до простоти і лаконічності.Фасади будинків сучасних стилів (хай-тек, мінімалізм, лофт) позбавлені особливого декору. У них весь акцент ставиться на оздоблювальних матеріалах і їх гладкою, позбавленої надмірностей, поверхні. На відміну від Романського стилю, де екстер'єр був представлений грубим природним каменем, в сучасних напрямках царює сувора геометрія і новітні матеріали - металевий сайдинг, пластиковий, деревокомпозітние панелі, енергозберігаючі склопакети розміром в стіну.

На сьогодні оздоблення фасаду будівлі може бути виконана в таких напрямках, як класика, постмодерн і сучасні течії - хай-тек, біо-тек, еко-стиль, мінімалізм, конструктивізм і лофт. Все залежить від побажань замовника, ідей архітектора і дозволів міськради щодо будівництва нових об'єктів в конкретному районі і змін екстер'єру старовинних будівель.

Переваги і недоліки типів обробки

Вибираючи той чи інший спосіб облаштування фасаду потрібно зважити всі за і проти, а потім підбирати відповідний варіант. Почнемо з мокрого фасаду. Це тип обробки виконується самостійно без складних схем і планів. Досить придбати утеплювач, приклеїти його. Потім закріпити армуючої сітки за допомогою клею і вирівняти отриманий шар.Далі приступають до декорування. Підійде і штукатурка, і плитка. Але є кілька недоліків, наприклад, погодні умови. Для роботи з розчинами потрібна суха, безвітряна, але похмура погода. Температура повітря не може опускатися нижче +5 і підніматися вище +25 градусів.Тепер розглянемо сухий вентильований фасад. Основною перевагою вважається наявність зазору. Вентилювати допомагає повітря, який спокійно циркулює в отриманому просторі. Завдяки цьому волога не накопичується на поверхні стіни або утеплювача, тому збільшується термін експлуатації матеріалів. З недоліків відзначають вартість. Металеві профілі обійдуться дорого.

Невентильований сухий фасад підійде не всім будівлям. Наприклад, дерев'яна конструкція не зможе витримати вологи, яка накопичується під облицюванням. Матеріал почне гнити і швидко прийде в непридатність, а в приміщеннях постійно присутня вогкість і розвиваються грибки.

Інші архітектурні терміни з ілюстраціями

Ось ще деякі поняття, широко використовувані в архітектурі:

1. Портик. Галерея критого типу, дах якої лежить на колонах. Між колонами можуть бути встановлені арки.

2. Еркер. Елемент приміщення, який виступає з площини стіни і має великі вікна. Чимось нагадує балкон.

3. Готика. Період розвитку готичної культури - часи 13 - 14 століть.

4. Гусек. Елемент архітектурної декорації протяжного типу, який відрізняється багатошаровим поперечним перерізом.

5. Колонада. Тривалий ряд з безлічі колон, які мають одну спільну перекриття.

6. Валюта. Гарний декор у вигляді завитка на верхній частині колони або стіни.

7. Вапно. Найважливіший будівельний матеріал, що надає виробам білосніжний колір.

8. Крабб. Елемент готики, зображений у вигляді кам'яних квіток, нирок і листочків.

9. Ризаліт. Елемент або частина будівлі, яка виступає над площею фасаду і досягає таким чином самого верху споруди.

10. Плінфа. Особливої ​​сорти цегла, що відрізняється тонкістю і високим ступенем відпалу.

11. Стовп. Під цим терміном мається на увазі колона або вежа.

12. Неф. Приміщення витягнутої поздовжньої форми, який обмежується по сторонам рядами колон.

13. Акант. Стилізоване зображення листя рослини Акант.

14. Арка. Елемент перекриття криволінійної форми над проходом, дверима, воротами.

15. Аркада. Ряд з повністю аналогічних арок, які спираються на стовпи або колони.

І це далеко не все, чим багата сфера будівництва.
Віконні і дверні отвори і їх складові елементи

У цих елементах конструкції будь-якої будівлі використовуються наступні компоненти декору:

1. Сандрики. Невеликого розміру карниз, який раніше використовувався для захисту від дощу, але сьогодні виступає незалежним декоративним типом.

2. Лиштви. Частина оформлення вікон, яка виконується у вигляді фігурних накладок, часто зроблених з профільованих планочек.

3. Замковий камінь. Використовуваний над вікнами і арками елемент кладки, виконаний у вигляді клина або піраміди.

4. Тимпан. Частина стіни, виконана у вигляді поглиблення над аркою або ж вікном.

5. Анфілада. Кілька йдуть один за одним елементів поділу простору, таких як приміщення, двір і т. Д. Так як вони йдуть по одній лінії, то візуально створюється відчуття цікавою повторюється конструкції.

6. Портал. Елемент архітектури, який виступає центральним входом в приміщення, на сцену.

7. Роза. Частина готичного стилю, виражена у вигляді великого вікна круглої форми, яке по всій площі поділяється на сектори за допомогою фігурного палітурки.

Вікна як частина загального стилю фасаду

Архітектурні елементи оздоблення фасаду будинкуВікна оформляються в стилі будинку. Для цього використовують ряд елементів навколо отвору:

кронштейн;

підвіконня;

лиштви;

фігурний верх отвору або бубон;

розподіл рами вузькими рейками і молдінгами.

Кронштейн - назва декоративного елемента, на якому лежить зовнішнє підвіконня. Він може бути у вигляді двох невеликих фрагментів і масивної плити з декількома кутовими опорами. При віконних еркерах підтримує конструкцію обрамлення отвору. Служить опорою для вертикальних стійок - лиштви.Верхня частина вікна закінчується карнизом. Як варіант він може бути фігурний, у вигляді полуарки. Засклений бубон створюється під час кладки стін. Його напівкруглий верх вінчає замковий камінь. Конструкція пішла від будівель з каменю з склепінчастою стелею. Коли не використали металеві балки для плоского перекриття. Їх ще не робили. Дверні та віконні прорізи мали форму арки. У центрі розташовувався конічний камінь. Він розподіляв тяжкість стіни на стійки. За це і отримав свою назву. Згодом його стали прикрашати різьбленням. Зараз можна для обробки будинку купити накладної замковий камінь і прикрасити фасад традиційним архітектурним елементом.
Загальні завдання фасадного освітлення

Фасадне освітлення було винайдено в США ще на початку XX століття. Воно використовувалося для прикраси престижних районів великих міст, після "перекочувало" і в більш скромні квартали. Саме декоративне підсвічування надає будинків, котеджів, особняків яскравий, динамічний стиль, перетворюючи цілі вулиці в безодні світла. Сучасне фасадне освітлення - невід'ємна частина архітектури, тому план підсвічування створюється ще на етапі проектування будинків, комерційних споруд.

Нежитлові приміщення підсвічують для хорошого вписування в міський спосіб, а також для залучення уваги відвідувачів. Завдяки декоративної функції яскрава ілюмінація особливо популярна при оформленні банків, торговельних центрів, розважальних комплексів, магазинів, кафе і ресторанів. Фасадне освітлення додає таким об'єктам великі маркетингові переваги, тому підвищує їх ринкову вартість.Використання ілюмінації в приватних і заміських будинках, дачних будівлях - один із напрямів светодизайна, що забезпечує високі декоративні якості спорудам. Навіть самий звичайний будинок можна перетворити в унікальний витвір мистецтва, виділити в ньому колони, ніші, інші форми. Але у фасадній підсвічування є і функціональна роль, вона:

покращує візуалізацію доріжок, дверей в темний період доби;

підвищує безпеку дворів, парковок, входів у будинки.

Архітектурне освітлення підкреслює статус будови, тому найбільші будівлі в місті зазвичай висвітлені яскравіше, ніж невеликі.
Типи архітектурного освітлення

Існує безліч способів організації освітлення будинків та інших будівель. У кожного є своє призначення, тому вибір залежить від стилю і розмірів об'єкта, його конструктивних особливостей - конфігурації, фактуриТакож враховують матеріал і колір облицювання, не менш важливо розглянути характеристики будівель навколо

локальне освітлення

Для посилення естетичних властивостей будь-якої частини будівлі застосовують локальну ілюмінацію. З її допомогою можна розставити акценти на вікнах, балконах, карнизах. Даний метод широко застосовують як на дерев'яних будинках, так і на будівлях з облицюванням з керамограніта або панелей. Такий тип освітлення вважається найекономічнішим, до того ж він універсальний. Реалізація светодизайна досягається шляхом використання настінних світильників невеликої яскравості, які кріплять в потрібних місцях фасаду. Також застосовують лінійні світлодіодні лампи, відмінно замінюють громіздкі люмінесцентні світильники.

Заливаюче освітлення

Даний тип освітлення є найпростішим в створенні. Він використовується для виділення об'єктів культури, пам'яток, церков, будь-яких окремо розташованих споруд невеликого розміру. Заливаюче освітлення має на увазі установку прожекторів на землі або стовпчиках, вони будуть давати направлене світло. Для будівель, де живуть або працюють люди, заливку краще не використовувати, тому що світло буде проникати в вікна і створювати дискомфорт.

контурне освітлення

Організація освітлення по контуру стін - оригінальний прийом, який почали застосовувати недавно. Зараз контурне підсвічування організовується за допомогою світлодіодів в формі стрічок, лінійок, а також за участю гнучких неонов. Велика кількість світних елементів допомагає виділити кути, інші деталі фасаду.

фонова заливка

Такий тип освітлення акцентує обриси форм будівлі, але при цьому приховує деталі. Сенс полягає в створенні світиться фону (заднього плану), на якому силует споруди буде чорним. Особливо ефектно фонова заливка виглядає по відношенню до театрам, палацам. Для її монтажу застосовують особливі світлодіодні трубки.

світлові фасади

Такий прийом годиться для підсвічування будинків із суцільним склінням, а також розважальних центрів, магазинів, деяких офісних будівель. Джерела світла ставлять всередині приміщення і направляють їх на скло, створюючи нерухомий або динамічний светодизайн.

динамічне освітлення

Для такого типу освітлення монтують цветодінаміческіх системи, в результаті фасад буде підсвічений різними кольорами. Через певний час вони змінюються, як і яскравість підсвічування. Для монтажу використовують прожектори, діоди, стрічки, точкові джерела світла.

головний фасад

Термін головний фасад означає сторону будови, де знаходиться головний вхід. Найчастіше цю стіну намагаються прикрасити різними декоративними елементами. Для цього використовують:

Арки.

Карнизи, що закривають виступи, що обрамляють цоколь або відокремлюють поверхи.

Колони.

Лиштви.

Візерунки та інші елементи.

Все це називається архітектурний декор. Раніше його виготовляли з гіпсу, який мав велику вагу і сильно навантажував основну конструкцію. Зараз виробляють елементи з пенопалст, що робить декор легким і практичним.
Сухий і мокрий фасад

Професіонали розрізняють два види фасадів:

1. Мокрий - для фіксації обробки використовують цементно-піщаний розчин або спеціальний клейовий склад. Таким способом закріплюють плитку, натуральний камінь, укладають облицювальну цеглу або покривають фасад штукатуркою.

2. Поняття сухий фасад має на увазі відсутність клею або цементного розчину, а це означає що всі елементи фіксуються механічним способом (цвяхи, шурупи, клямери).

Відповідними матеріалами для облаштування сухого фасаду є:

види конструкцій

Сухий фасад можна облаштувати 2 способами. Конструкції відрізняються наявністю вентильованого зазору. Тому виділяють такі конструкції, як:

1. Вентильована - зазор присутній. Визначення його розміру здійснюють професіонали, але в більшості випадків достатньо залишити простір в 2-3 см між утеплювачем і облицюванням.

2. Невентильована - зазору для провітрювання немає. Таку обробку застосовують в тому випадку, якщо будова зведено з матеріалів, які не бояться впливу вологи і інших негативних чинників.

Основні елементи, що підсвічуються на фасаді

Архітектурні елементи фасадуПромені встановлених на газонах і стовпах прожекторів найчастіше направляються на декоративні елементи фасаду:

розетки;

замковий камінь;

капітель колони;

дверний бубон;

арка;

фільонка і візерунок - ліпнина;

балюстраду балкона і ганку;

фігурний карниз.

Назви елементів частково перейшли зі словника зодчих. Розетка означає ліпна прикраса у вигляді кола, найчастіше схожа на квітку. Розташовується над дверима входу або балкона. Рідше під виступом даху.Візерунок відрізняється довільною формою. Ліпнина представляє фрагмент візерунка рослинного походження, кріпиться на вільному просторі стіни, симетрично осі фасаду. Часто обрамляється рамкою фільонки довільної і прямокутної форми.
Використання декоративних елементів для фасадівТимпан над дверима - овальна арка, що представляє продовження дверного отвору. Традиційно прикрашається мозаїкою або ліпниною. Бюджетний варіант являє віконне скло в фігурної рамі.У таблицю зібрані основні фасадні елементи, що застосовуються в наш час, і місця їх розташування:

Вигнутий навіс над ганком виглядає як арка. Це може бути і перехід між корпусами з напівкруглим склепінням. Часто його роблять з виступаючими ребрами і навіть прикрашають квадрати западин розетками. Будинок набуває загадковий вигляд, коли світлом виділяється арка з її ліпними елементами і просто молдінгами. Додатково використовуються смуги світлодіодних світильників, що підкреслюють форму арки.

Види використовуваних світильників

В архітектурному освітленні задіють практично всі типи існуючих світильників. Але до них пред'являють зовсім інші вимоги, ніж до тих, що ставлять всередині приміщень. Ось ці вимоги:

можливість працювати за будь-яких кліматичних умовах;

герметичність корпусу, відсутність додаткових швів;

100% електробезпека, пожежна безпека;

стійкість до механічного впливу;

високий ступінь пило-, вологозахисту (від IP65);

зручність в обслуговуванні;

корпус з нержавійки, алюмінію, листової сталі з антикорозійним покриттям.

Зараз випускають такі джерела світла для фасадів:Лампи для таких пристроїв бувають люмінесцентними, металогалогенними, але перспективними вважаються тільки світлодіодні. Їх переваги - максимальна яскравість і невелика потужність, а також тривалий термін служби. Діоди працюють при температурах -40 ... + 40 градусів, швидко і легко запускаються, не блимають. Спектр колірної температури діодів величезний (2700-6500 К), тому дизайнер зможе підібрати тон, відтінок, текстуру світла. Особливі форми діодів - лінійки і шнури. Це стрічки з круглим або прямокутним перетином, що випускаються в різних варіаціях.Деякі вчені відзначають ризик "світлового забруднення", яке порушує здоров'я людей і не дає споглядати чисте нічне небо в містах. Вирішити проблему можуть особливі технології, що знижують інтенсивність такого типу забруднення і мінімізують витрати на електроенергію. Повністю обійтися без светодизайна будівель не можна - він несе декоративну і практичну функції, тому застосовується повсюдно.

Матеріали для виготовлення архітектурних деталей

В архітектурі з самих древніх часів використовувалося все різноманіття матеріалів, які тільки могла запропонувати та епоха.

Талановиті архітектори пристосовували для своїх цілей різні типи каменю, бетонні суміші, вапно, цемент, крейда, метали, дерево усіляких порід, скло, фарби.Практично весь перелік матеріалів, який тільки був доступний творцеві, йшов для реалізації його задумів.

Наприклад, сьогоднішні архітектори мають більше можливостей і активно використовують в будівництві синтетичні матеріали, пластмасу, профільовані листи, черепицю і багато іншого.В якості висновку скажімо, що архітектура - це дуже складна і різноманітна сфера діяльності, вивчення якої цілком може зайняти чимало часу.

Матеріали фасадного декору

Декоративна фасадна ліпнина виготовляється з таких матеріалів:

Литого гіпсу;

полімер;

Пінополістиролу (пінопласту);

Пінополіуретану.

Фасадний декор з гіпсу сьогодні використовується досить рідко. Причин для цього декілька:

Велика вага гіпсових деталей, що ускладнює монтаж;

Висока вартість;

Низька стійкість гіпсу до атмосферних впливів.

Спроби поліпшити властивості декору, виготовленого на гіпсовому в'яжучому, привели до створення полімер. У цьому матеріалі роль з'єднує основи виконує не гіпс, а полімерна композиція. Вона надає елементам обробки стійкість до вологи і зменшує їх вартість. Для зниження ваги полімербетонна ліпнина виготовляється не суцільний, а у вигляді порожнього або тонкостінного профілю. Для підвищення стійкості до утворення тріщин її захищають шаром скловолокна.Підвищеним попитом сьогодні користується фасадний декор з пінопласту. Він легкий, недорогий і швидко монтується. До мінусів матеріалу слід віднести крихкість і нетривалий термін служби до капітального ремонту (6-8 років). Без гарного зовнішнього покриття пінопластовий декор може зруйнуватися за кілька сезонів. Через низької щільності він деформується під жаркими променями літнього сонця. Для захисту пінопласту виробники застосовують покриття на основі акрилу. Вони продовжують термін його служби до 15-20 років. При цьому вартість оброблених виробів істотно зростає.
Краще за інших в якості фасадного декору зарекомендував себе пінополіуретан. Це щільний і стійкий до зовнішніх впливів матеріал. Він довговічніше пінопласту, але відрізняється від нього більш високою ціною. Фасадний декор з пінополіуретану не вбирає вологу, не тріскається і не кришиться. Термін служби ліпнини, виготовленої з цього полімеру, досягає 30 років, а весь догляд за нею полягає в періодичному підфарбовування (1 раз в 10 років).

Вхід і елементи його прикрас

Архітектурний фасадний декорГоловний вхід в будівлю здавна називався парадним і відповідно будувався. До його елементів відносяться:

ступені;

ганок;

балюстрада;

колони і напівколони;

навіс;

двері і наличники.

Ганок може обмежуватися невеликим майданчиком перед дверима або переходити в терасу. Балюстрада з перилами обмежує край ступенів і ганку, доходить до стіни. Одночасно вона охороняє людей від падіння. Раніше це були фігурні різьблені стовпчики з гіпсу, дерева. Тепер їх замінили металом. Огорожа може бути і скляним з невидимими тонкими стійками. Все залежить від архітектурного стилю будинку.
Елементи фасаду будівліДля створення розкішного вигляду будівлі, досить освітити прожекторами гнуту лінію білої балюстради. Сходи та майданчик ганку з мармуру підкреслюють вишуканий смак господарів і достаток.Двері, і навіть ворота гаража, теж архітектурні елементи. Вони нерозривно пов'язані з образом будинку і повинні відповідати напрямку оформлення фасаду. Дверні лиштви в класичному стилі можуть виконуватися у вигляді напівколон з розкішними пілястрами - декоративними прикрасами вгорі. Їх давно не вирізують з каменю. Для обробки сучасного фасаду роблять з різних матеріалів, включаючи пінополістирол з покриттям фарбою по шпаклівці.

архітектурні елементи

антаблемент

Верхня горизонтальна частина споруди, зазвичай лежить на колонах. Антаблемент розділяться на несучу частину - архітрав, - на який спирається на нього фриз і вінчає частина - карниз.

Стінка, зведена над вінчають архітектурна споруда карнизом.

Балюстрада

Невисоку огорожу сходів, терас і балконів, що складається з ряду фігурних стовпчиків (балясин), з'єднаних зверху перилами. Сучасні конструкції значно поступаються таким спорудам в плані краси і вишуканості, але нітрохи не поступаються в надійності і практичності. У цьому можна переконатися, звернувшись на Фабрику перил - http://www.fplus.ru, яка спеціалізується на виробництві і монтажі перил, поручнів і огорож з нержавіючої сталі.

Невисокі фігурні стовпчики (іноді з різьбленим декором), що підтримують перила огороджень балконів і сходів.

Надбудова над будівлею, зазвичай кругла в плані.

Волюта

Тут повинна бути якась жарт про валюту. Архітектурна деталь у формі спіралеподібного завитка з кружком ( "очком") в центрі, характерна для стилю бароко.

Галерея (гульбище)

Довге крите світле приміщення, що примикає до стіни будівлі. Одну зі стін галереї замінюють колони, стовпи або балюстрада, що примикають до стіни будівлі.

Орнаментальний мотив з хвилеподібно звисаючих листя, квітів, стрічок і т. П., Характерний для бароко.

Фігурні завитки, що прикрашають верх стіни.

Напівкругла завершення ділянки стіни, що закриває прилеглий до неї внутрішній звід.

Верхня частина колони або пілястри різної форми.

Кам'яний або бетонний вертикальнийвиступ (ребро), що підсилює зовнішню стіну.

Декоративний стовпчик, складений з дрібних різьблених елементів.

Плоский вертикальний виступ на поверхні стіни.

поребрик

Вид цегляної кладки, при якій один ряд цегли укладається під кутом до зовнішньої поверхні стіни. До речі, логічно!

портал

Архітектурно оформлений вхід в будівлю.
Портал (лат. Porta - двері, ворота) - архітектурно оформлений головний вхід великого споруди, як правило, має масштабне обрамлення з детально розробленою орнаментацией. Поняття "портал" (в мініатюрі) також застосовується для позначення "П" образної рами каміна.
Подивіться-но на наші раздіжние портали для порталів!

Характерний елемент будівель, побудованих в стилі класицизму: ряд колон, поміщений перед фасадом будівлі.

Ділянка стіни між двома пілястрами.

Ротонда

Кругле в розрізі спорудження, зазвичай увінчана куполом. Ротонда часто завершує центральну частину будівлі в стилі класицизму.

сандрики

Невеликий карниз, розташований над отвором вікна або двері на фасаді будівлі, іноді спирається на консолі. Часто завершується фронтоном.

ширінка

Жарти в сторону. Ширінка - це гульфик, а ширінька - це декоративна прикраса у вигляді прямокутного поглиблення, іноді прикрашене ліпниною.

еркер

Виступаюча за площину фасаду частина приміщення.Тоді загляньте і дізнайтеся скільки вікон у Ермітажі і що там за лоджії у них?

Елементи фасаду будівлі: виготовлення декору і монтаж

Наша компанія надає цілий спектр послуг для корпоративних клієнтів. Команда висококваліфікованих фахівців за короткий термін виконає проект зовнішнього декору на будівлях в суворій відповідності до вимог замовника. Гарантією відмінної реалізації проектів виступає цілий ряд факторів:

висока кваліфікація і досвід співробітників, що дозволяє виконувати робочу документацію будівель;

використання сучасних високоякісних матеріалів у виробництві і монтажі;

великий досвід роботи з корпоративними замовниками, тісна співпраця та консультації протягом всього часу роботи над фасадом.

Вимоги до висвітлення

Підсвічування будівель встановлюється не тільки виходячи з бажання замовника. Перед монтажем обладнання фахівці враховують особливості будови - його стиль, геометрію елементівВажливо врахувати і схему розташування будинку, адже освітлення повинне добре виглядати на тлі підсвічування сусідніх будівель. Щоб створити контраст між фоном і фасадом будинку, слід організувати і вуличне освітлення двору, причому - особливим чиномНе менш важливим є правильний підбір світильників, прожекторів, інших освітлювальних приладів, а також розрахунок їх кількості. Так, будівлі для розваг і відпочинку оформляють яскравіше, а офіси потребують менше нав'язливому і кидком світлі. Історичні будівлі зовсім підсвічують так, щоб не порушити задумку зодчих. При покупці ламп враховують такі їх характеристики:Матеріал фасаду теж грає не останню роль при монтажі підсвічування зовні будівлі. Метал, скляні поверхні і глянець зменшують яскравість освітлення, можуть викликати появу сліпучих плям. Тут потрібно правильно розташовувати джерела світла, щоб освітленість була на належному рівні.

Є й інші вимоги до фасадної підсвічуванні. Монтувати обладнання треба так, щоб воно було доступне для ремонту і заміни ламп. На міських вулицях фасадне освітлення не повинно засліплювати проїжджаючих в автомобілях водіїв.

Норми і правила підсвічування будівель

Проектування светодизайна будівель відрізняється від розробки проектів інших типів освітлення. Доведеться здійснювати ретельні розрахункові роботи, після чого можна буде виконувати основні вузли, конструкції. Фахівці точно вимірюють найменші рельєфні вигини, всі елементи фасаду, вибирають місця установки щитів освітлення, а також систем управління та областей прокладки проводки.Існують певні нормативи по підбору та встановлення світильників. Прилади обов'язково повинні бути зовнішніми (зовнішніми), мати КСС - криві сили світла. Кут розсіювання світла становить 10-60 градусів. Розставляють світильники так, щоб точно реалізувати основну задумку дизайнера і виключити сліпуче вплив на мешканців з протилежного боку вулиці. План розташування світильників буде служити підставою для їх монтажу, тому він розраховується з високою точністю.Ось основні правила, які дотримуються при плануванні архітектурного освітлення:

колони висвітлюють прожекторами з вузькими променями розсіювання;

карнизи підсвічують особливими лінійними світильниками, що створюють довгу лінію, що світиться;

міжвіконний простінки першого поверху висвітлюють торшерами або іншими окремо стоять світильниками;

скульптури виділяють за допомогою металогалогенних ламп з індексом передачі кольору більше 80;

середня яскравість фасадів в залежності від значимості споруди становить 3-10 кд / кв. м.

Для виконання проекту використовують спеціальні комп'ютерні програми, що значно полегшують роботу архітектора. Після готовності всіх документів починається їх узгодження з контролюючими органами, і тільки потім можна приступати до монтажу.

Декор архітектурних споруд різних епох

Під декором розуміється вся сукупність різних елементів, які використовуються при оформленні будівлі - як його фасадної зовнішньої сторони, так і інтер'єру кімнат.

Яскравими прикладами декору можуть бути висічені на колонах зображення або об'ємні фігури, барвисті візерунки, інші подібні елементи.Весь декор прийнято ділити на два варіанти:

1. Активний декор. Служить не тільки для краси, а й для зв'язку споруди і його оформлення з навколишнім світом, середовищем його перебування і людьми навколо. Декор активного типу пов'язаний з формою, розмірами, призначенням споруди, а також його функцією і особливостями конструкції.

2. Пасивний декор. Відрізняється тим, що ніяк не пов'язаний з перерахованими вище факторами і є тільки красивим оформленням, цінних само по собі.

Для кожної минулої епохи характерний свій варіант декору. Він нерозривно пов'язаний з існуючим тоді загальним архітектурним стилем.Розподіл стилів по епохах виглядає так:

1. З 4 тисячоліття до н. е. і до 322 року н. е. діяв канонічний стиль, де переважали величезні розміри, прямі лінії, грандіозні масштаби. Декор зображувався у вигляді картин людей, тварин, божеств, різних арок, бійниць і т. Д. Все тут вселяло велич фараона або царя.

2. З 8 століття до н. е. і до 5 століття н. е. в Стародавній Греції і Римі виник класичний стиль. Тут архітектори звернулися від бога до людини, все почало оформлятися щодо просто, але легко, вишукано і практично.

3. 11 - 12 століття характеризував романський стиль і декор, що проявлялося в масивності, великій вазі тяжкості. При цьому в декорі переважали прості геометричні форми: овали, кола, квадрати і куби, призми. Дуже популярні були вежі з бійницями і невеличкими вікнами.

4. 13 - 14 століття - готичний стиль, який відзначився легкістю, спрямованістю до божественного і надприродного. Основний більшості конструкцій тут став каркас, який має великі арки і отвори.

5. У 9 - 17 століттях процвітав давньо-російський стиль і декор, який втілився головним чином в церквах і храмах, монастирях. Відрізняється святковим зовнішнім виглядом, ошатністю і в той же час величної простотою.

6. 13 - 17 століття - Ренесанс. Славний період відродження культури, коли почала цінуватися не тільки краса, а й гармонія, правильність геометричних форм і симетрія.

7. У 17 столітті розвинувся Бароко - яскравий і цікавий стиль, неспокійний, швидко мінливий, прикрашений масою класичних декоративних елементів. Тут в якості декору використовувалися скульптури, ліпнина, живопис та інші речі.

8. 17 - 19 століття - епоха класицизму. Збереглися кращі напрацювання минулих століть, але все стало простішим, строгим, ясним. Збереглися приємні м'які кольори, лаконічна обробка всередині і зовні.

Були також і інші найважливіші стилі і варіанти декорування, наприклад, унікальний Модерн 19 століття, але перерахувати їх все не так просто.

# data[].attributes.attachment_link.title
Архітектурні елементи фасаду

# data[].attributes.attachment_link.description
Архітектурно художнє освітлення фасаду зазвичай підкреслює горизонтальні лінії фасадів будівельУ темну пору потрібно освітлення території вулиць, площ, периметрів будинків. Архітектурна підсвічування фасадів будівель вирішує цю задачу, одночасно висвітлюючи зовнішні стіни, підкреслюючи окремі елементи. За допомогою спрямованих променів можна виділити привабливі місця на фасаді і приховати непоказні.

# data[].attributes.headline
29.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
29.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Архітектурна підсвічування історичних і сучасних фасадів, види і місця установки

Архітектурно художнє освітлення фасаду зазвичай підкреслює горизонтальні лінії фасадів будівельУ темну пору потрібно освітлення території вулиць, площ, периметрів будинків. Архітектурна підсвічування фасадів будівель вирішує цю задачу, одночасно висвітлюючи зовнішні стіни, підкреслюючи окремі елементи. За допомогою спрямованих променів можна виділити привабливі місця на фасаді і приховати непоказні. Правильно розроблена підсвічування прикрасить будь-яку будівлю.Від ліхтарів, які висвітлюють вулиці і дороги в темряві, архітектурні прожектори відрізняються спрямованими променями. Їх може бути один, два, рідше чотири. Розташовуються світильники:

на стінах;

під карнизами;

уздовж цоколя;

під склепіннями арок;

на колонах;

на газоні по периметру будівлі.

Розстановку освітлювальної техніки і напрямок променів розробляють зазвичай дизайнери. Вони виділяють світлом найбільш цікаві елементи в архітектурі будинку. Непоказні місця ховають в тіні. Вигляд будівлі повністю змінюється. Освітлення і колірне рішення робить загадковим стандартне промислове будова.
назви елементів

Не знаючи термінології, використовуваної для позначення фасадного декору, неможливо вести грамотний розмова з проектантом, дизайнером і продавцем. Тому забудовникові буде корисний короткий курс знайомства з загальноприйнятими назвами його елементів. Кожен з них повинен стояти на певному місці, вносячи свій внесок у зовнішній вигляд споруди.Отже, архітектурний декор фасаду включає такі базові деталі:

Балясина (вертикальний елемент сходового огородження);

Цокольний карниз (горизонтальний стрічковий виступ);

База колони;

Стовбур колони;

Капітель колони (верхня частина);

Сандрики (карниз над віконним отвором);

Русти (широкі прямокутні накладки на кутах стін);

Міжповерховий карниз (молдинг);

Кронштейн (опорний елемент підвіконня);

арка;

Замок (виступ у верхній частині арки, що імітує замикає камінь);

Пілястра (плоский прямокутний виступ стіни, що повторює пропорції колони);

Лиштва (вертикальний виступ на віконному отворі);

Розетка (кругла накладка на стіну);

Візерунок (плоский або об'ємний орнамент на фасаді);

Фільонка (вузький лінійний елемент оздоблення);

Фриз (смуга, що обрамляє або вінчає різні елементи фасаду).

історичні зміни

Декор екстер'єру будівлі, його пропорції і форми проектуються відповідно конкретного архітектурного стилю, при цьому у кожного будови буде свій індивідуальний дизайн і відповідно - зовнішній вигляд.Перші житлові споруди, створені людиною були обтягнуті шкірою мамонта та інших диких тварин - ось такий був в період палеоліту "фасадний матеріалу". Але вже в мезоліті екстер'єр своїх осель робили з АДОБ, або просто обмазували глиною.

Під час античності стався справжній зліт в архітектурі. Будова придбали вишуканість, порядок, чітку форму. Архітектурні прийоми, які використовувалися в той час, знайшли відгук в наступних стилях епохи Відродження, Бароко, Рококо і Класицизмі.Колони з розкішними капітелями, ліпний барельєф, віньєтки і фризи - все це було створено античними майстрами, а зараз тільки повторюється за допомогою сучасних матеріалів.Пік розквіту фасадного декору припадає на період Бароко. Елементи екстер'єру в цю епоху відрізнялися особливою складністю, часто використовувалися об'ємні барельєфи з безліччю дрібних, добре опрацьованих деталей. Але на відміну від Готики, будівлі були з округленими формами.Готичні же будівлі тяглися вгору, а сам декор був хоч і складним, але гнітючим, адже метою готичної архітектури було показати ницість людини перед богом і неминучу кару після смерті.Модерн, що з'явився в XIX столітті, зміг частково відійти від канонів античності.Фасад будинку в стилі модерн був набагато простіше, але в той же час не позбавлений цікавого декору - химерних форм, рослинного орнаменту і вітражів. Наступні напрямки все більше схилялися до простоти і лаконічності.Фасади будинків сучасних стилів (хай-тек, мінімалізм, лофт) позбавлені особливого декору. У них весь акцент ставиться на оздоблювальних матеріалах і їх гладкою, позбавленої надмірностей, поверхні. На відміну від Романського стилю, де екстер'єр був представлений грубим природним каменем, в сучасних напрямках царює сувора геометрія і новітні матеріали - металевий сайдинг, пластиковий, деревокомпозітние панелі, енергозберігаючі склопакети розміром в стіну.

На сьогодні оздоблення фасаду будівлі може бути виконана в таких напрямках, як класика, постмодерн і сучасні течії - хай-тек, біо-тек, еко-стиль, мінімалізм, конструктивізм і лофт. Все залежить від побажань замовника, ідей архітектора і дозволів міськради щодо будівництва нових об'єктів в конкретному районі і змін екстер'єру старовинних будівель.

Переваги і недоліки типів обробки

Вибираючи той чи інший спосіб облаштування фасаду потрібно зважити всі за і проти, а потім підбирати відповідний варіант. Почнемо з мокрого фасаду. Це тип обробки виконується самостійно без складних схем і планів. Досить придбати утеплювач, приклеїти його. Потім закріпити армуючої сітки за допомогою клею і вирівняти отриманий шар.Далі приступають до декорування. Підійде і штукатурка, і плитка. Але є кілька недоліків, наприклад, погодні умови. Для роботи з розчинами потрібна суха, безвітряна, але похмура погода. Температура повітря не може опускатися нижче +5 і підніматися вище +25 градусів.Тепер розглянемо сухий вентильований фасад. Основною перевагою вважається наявність зазору. Вентилювати допомагає повітря, який спокійно циркулює в отриманому просторі. Завдяки цьому волога не накопичується на поверхні стіни або утеплювача, тому збільшується термін експлуатації матеріалів. З недоліків відзначають вартість. Металеві профілі обійдуться дорого.

Невентильований сухий фасад підійде не всім будівлям. Наприклад, дерев'яна конструкція не зможе витримати вологи, яка накопичується під облицюванням. Матеріал почне гнити і швидко прийде в непридатність, а в приміщеннях постійно присутня вогкість і розвиваються грибки.

Інші архітектурні терміни з ілюстраціями

Ось ще деякі поняття, широко використовувані в архітектурі:

1. Портик. Галерея критого типу, дах якої лежить на колонах. Між колонами можуть бути встановлені арки.

2. Еркер. Елемент приміщення, який виступає з площини стіни і має великі вікна. Чимось нагадує балкон.

3. Готика. Період розвитку готичної культури - часи 13 - 14 століть.

4. Гусек. Елемент архітектурної декорації протяжного типу, який відрізняється багатошаровим поперечним перерізом.

5. Колонада. Тривалий ряд з безлічі колон, які мають одну спільну перекриття.

6. Валюта. Гарний декор у вигляді завитка на верхній частині колони або стіни.

7. Вапно. Найважливіший будівельний матеріал, що надає виробам білосніжний колір.

8. Крабб. Елемент готики, зображений у вигляді кам'яних квіток, нирок і листочків.

9. Ризаліт. Елемент або частина будівлі, яка виступає над площею фасаду і досягає таким чином самого верху споруди.

10. Плінфа. Особливої ​​сорти цегла, що відрізняється тонкістю і високим ступенем відпалу.

11. Стовп. Під цим терміном мається на увазі колона або вежа.

12. Неф. Приміщення витягнутої поздовжньої форми, який обмежується по сторонам рядами колон.

13. Акант. Стилізоване зображення листя рослини Акант.

14. Арка. Елемент перекриття криволінійної форми над проходом, дверима, воротами.

15. Аркада. Ряд з повністю аналогічних арок, які спираються на стовпи або колони.

І це далеко не все, чим багата сфера будівництва.
Віконні і дверні отвори і їх складові елементи

У цих елементах конструкції будь-якої будівлі використовуються наступні компоненти декору:

1. Сандрики. Невеликого розміру карниз, який раніше використовувався для захисту від дощу, але сьогодні виступає незалежним декоративним типом.

2. Лиштви. Частина оформлення вікон, яка виконується у вигляді фігурних накладок, часто зроблених з профільованих планочек.

3. Замковий камінь. Використовуваний над вікнами і арками елемент кладки, виконаний у вигляді клина або піраміди.

4. Тимпан. Частина стіни, виконана у вигляді поглиблення над аркою або ж вікном.

5. Анфілада. Кілька йдуть один за одним елементів поділу простору, таких як приміщення, двір і т. Д. Так як вони йдуть по одній лінії, то візуально створюється відчуття цікавою повторюється конструкції.

6. Портал. Елемент архітектури, який виступає центральним входом в приміщення, на сцену.

7. Роза. Частина готичного стилю, виражена у вигляді великого вікна круглої форми, яке по всій площі поділяється на сектори за допомогою фігурного палітурки.

Вікна як частина загального стилю фасаду

Архітектурні елементи оздоблення фасаду будинкуВікна оформляються в стилі будинку. Для цього використовують ряд елементів навколо отвору:

кронштейн;

підвіконня;

лиштви;

фігурний верх отвору або бубон;

розподіл рами вузькими рейками і молдінгами.

Кронштейн - назва декоративного елемента, на якому лежить зовнішнє підвіконня. Він може бути у вигляді двох невеликих фрагментів і масивної плити з декількома кутовими опорами. При віконних еркерах підтримує конструкцію обрамлення отвору. Служить опорою для вертикальних стійок - лиштви.Верхня частина вікна закінчується карнизом. Як варіант він може бути фігурний, у вигляді полуарки. Засклений бубон створюється під час кладки стін. Його напівкруглий верх вінчає замковий камінь. Конструкція пішла від будівель з каменю з склепінчастою стелею. Коли не використали металеві балки для плоского перекриття. Їх ще не робили. Дверні та віконні прорізи мали форму арки. У центрі розташовувався конічний камінь. Він розподіляв тяжкість стіни на стійки. За це і отримав свою назву. Згодом його стали прикрашати різьбленням. Зараз можна для обробки будинку купити накладної замковий камінь і прикрасити фасад традиційним архітектурним елементом.
Загальні завдання фасадного освітлення

Фасадне освітлення було винайдено в США ще на початку XX століття. Воно використовувалося для прикраси престижних районів великих міст, після "перекочувало" і в більш скромні квартали. Саме декоративне підсвічування надає будинків, котеджів, особняків яскравий, динамічний стиль, перетворюючи цілі вулиці в безодні світла. Сучасне фасадне освітлення - невід'ємна частина архітектури, тому план підсвічування створюється ще на етапі проектування будинків, комерційних споруд.

Нежитлові приміщення підсвічують для хорошого вписування в міський спосіб, а також для залучення уваги відвідувачів. Завдяки декоративної функції яскрава ілюмінація особливо популярна при оформленні банків, торговельних центрів, розважальних комплексів, магазинів, кафе і ресторанів. Фасадне освітлення додає таким об'єктам великі маркетингові переваги, тому підвищує їх ринкову вартість.Використання ілюмінації в приватних і заміських будинках, дачних будівлях - один із напрямів светодизайна, що забезпечує високі декоративні якості спорудам. Навіть самий звичайний будинок можна перетворити в унікальний витвір мистецтва, виділити в ньому колони, ніші, інші форми. Але у фасадній підсвічування є і функціональна роль, вона:

покращує візуалізацію доріжок, дверей в темний період доби;

підвищує безпеку дворів, парковок, входів у будинки.

Архітектурне освітлення підкреслює статус будови, тому найбільші будівлі в місті зазвичай висвітлені яскравіше, ніж невеликі.
Типи архітектурного освітлення

Існує безліч способів організації освітлення будинків та інших будівель. У кожного є своє призначення, тому вибір залежить від стилю і розмірів об'єкта, його конструктивних особливостей - конфігурації, фактуриТакож враховують матеріал і колір облицювання, не менш важливо розглянути характеристики будівель навколо

локальне освітлення

Для посилення естетичних властивостей будь-якої частини будівлі застосовують локальну ілюмінацію. З її допомогою можна розставити акценти на вікнах, балконах, карнизах. Даний метод широко застосовують як на дерев'яних будинках, так і на будівлях з облицюванням з керамограніта або панелей. Такий тип освітлення вважається найекономічнішим, до того ж він універсальний. Реалізація светодизайна досягається шляхом використання настінних світильників невеликої яскравості, які кріплять в потрібних місцях фасаду. Також застосовують лінійні світлодіодні лампи, відмінно замінюють громіздкі люмінесцентні світильники.

Заливаюче освітлення

Даний тип освітлення є найпростішим в створенні. Він використовується для виділення об'єктів культури, пам'яток, церков, будь-яких окремо розташованих споруд невеликого розміру. Заливаюче освітлення має на увазі установку прожекторів на землі або стовпчиках, вони будуть давати направлене світло. Для будівель, де живуть або працюють люди, заливку краще не використовувати, тому що світло буде проникати в вікна і створювати дискомфорт.

контурне освітлення

Організація освітлення по контуру стін - оригінальний прийом, який почали застосовувати недавно. Зараз контурне підсвічування організовується за допомогою світлодіодів в формі стрічок, лінійок, а також за участю гнучких неонов. Велика кількість світних елементів допомагає виділити кути, інші деталі фасаду.

фонова заливка

Такий тип освітлення акцентує обриси форм будівлі, але при цьому приховує деталі. Сенс полягає в створенні світиться фону (заднього плану), на якому силует споруди буде чорним. Особливо ефектно фонова заливка виглядає по відношенню до театрам, палацам. Для її монтажу застосовують особливі світлодіодні трубки.

світлові фасади

Такий прийом годиться для підсвічування будинків із суцільним склінням, а також розважальних центрів, магазинів, деяких офісних будівель. Джерела світла ставлять всередині приміщення і направляють їх на скло, створюючи нерухомий або динамічний светодизайн.

динамічне освітлення

Для такого типу освітлення монтують цветодінаміческіх системи, в результаті фасад буде підсвічений різними кольорами. Через певний час вони змінюються, як і яскравість підсвічування. Для монтажу використовують прожектори, діоди, стрічки, точкові джерела світла.

головний фасад

Термін головний фасад означає сторону будови, де знаходиться головний вхід. Найчастіше цю стіну намагаються прикрасити різними декоративними елементами. Для цього використовують:

Арки.

Карнизи, що закривають виступи, що обрамляють цоколь або відокремлюють поверхи.

Колони.

Лиштви.

Візерунки та інші елементи.

Все це називається архітектурний декор. Раніше його виготовляли з гіпсу, який мав велику вагу і сильно навантажував основну конструкцію. Зараз виробляють елементи з пенопалст, що робить декор легким і практичним.
Сухий і мокрий фасад

Професіонали розрізняють два види фасадів:

1. Мокрий - для фіксації обробки використовують цементно-піщаний розчин або спеціальний клейовий склад. Таким способом закріплюють плитку, натуральний камінь, укладають облицювальну цеглу або покривають фасад штукатуркою.

2. Поняття сухий фасад має на увазі відсутність клею або цементного розчину, а це означає що всі елементи фіксуються механічним способом (цвяхи, шурупи, клямери).

Відповідними матеріалами для облаштування сухого фасаду є:

види конструкцій

Сухий фасад можна облаштувати 2 способами. Конструкції відрізняються наявністю вентильованого зазору. Тому виділяють такі конструкції, як:

1. Вентильована - зазор присутній. Визначення його розміру здійснюють професіонали, але в більшості випадків достатньо залишити простір в 2-3 см між утеплювачем і облицюванням.

2. Невентильована - зазору для провітрювання немає. Таку обробку застосовують в тому випадку, якщо будова зведено з матеріалів, які не бояться впливу вологи і інших негативних чинників.

Основні елементи, що підсвічуються на фасаді

Архітектурні елементи фасадуПромені встановлених на газонах і стовпах прожекторів найчастіше направляються на декоративні елементи фасаду:

розетки;

замковий камінь;

капітель колони;

дверний бубон;

арка;

фільонка і візерунок - ліпнина;

балюстраду балкона і ганку;

фігурний карниз.

Назви елементів частково перейшли зі словника зодчих. Розетка означає ліпна прикраса у вигляді кола, найчастіше схожа на квітку. Розташовується над дверима входу або балкона. Рідше під виступом даху.Візерунок відрізняється довільною формою. Ліпнина представляє фрагмент візерунка рослинного походження, кріпиться на вільному просторі стіни, симетрично осі фасаду. Часто обрамляється рамкою фільонки довільної і прямокутної форми.
Використання декоративних елементів для фасадівТимпан над дверима - овальна арка, що представляє продовження дверного отвору. Традиційно прикрашається мозаїкою або ліпниною. Бюджетний варіант являє віконне скло в фігурної рамі.У таблицю зібрані основні фасадні елементи, що застосовуються в наш час, і місця їх розташування:

Вигнутий навіс над ганком виглядає як арка. Це може бути і перехід між корпусами з напівкруглим склепінням. Часто його роблять з виступаючими ребрами і навіть прикрашають квадрати западин розетками. Будинок набуває загадковий вигляд, коли світлом виділяється арка з її ліпними елементами і просто молдінгами. Додатково використовуються смуги світлодіодних світильників, що підкреслюють форму арки.

Види використовуваних світильників

В архітектурному освітленні задіють практично всі типи існуючих світильників. Але до них пред'являють зовсім інші вимоги, ніж до тих, що ставлять всередині приміщень. Ось ці вимоги:

можливість працювати за будь-яких кліматичних умовах;

герметичність корпусу, відсутність додаткових швів;

100% електробезпека, пожежна безпека;

стійкість до механічного впливу;

високий ступінь пило-, вологозахисту (від IP65);

зручність в обслуговуванні;

корпус з нержавійки, алюмінію, листової сталі з антикорозійним покриттям.

Зараз випускають такі джерела світла для фасадів:Лампи для таких пристроїв бувають люмінесцентними, металогалогенними, але перспективними вважаються тільки світлодіодні. Їх переваги - максимальна яскравість і невелика потужність, а також тривалий термін служби. Діоди працюють при температурах -40 ... + 40 градусів, швидко і легко запускаються, не блимають. Спектр колірної температури діодів величезний (2700-6500 К), тому дизайнер зможе підібрати тон, відтінок, текстуру світла. Особливі форми діодів - лінійки і шнури. Це стрічки з круглим або прямокутним перетином, що випускаються в різних варіаціях.Деякі вчені відзначають ризик "світлового забруднення", яке порушує здоров'я людей і не дає споглядати чисте нічне небо в містах. Вирішити проблему можуть особливі технології, що знижують інтенсивність такого типу забруднення і мінімізують витрати на електроенергію. Повністю обійтися без светодизайна будівель не можна - він несе декоративну і практичну функції, тому застосовується повсюдно.

Матеріали для виготовлення архітектурних деталей

В архітектурі з самих древніх часів використовувалося все різноманіття матеріалів, які тільки могла запропонувати та епоха.

Талановиті архітектори пристосовували для своїх цілей різні типи каменю, бетонні суміші, вапно, цемент, крейда, метали, дерево усіляких порід, скло, фарби.Практично весь перелік матеріалів, який тільки був доступний творцеві, йшов для реалізації його задумів.

Наприклад, сьогоднішні архітектори мають більше можливостей і активно використовують в будівництві синтетичні матеріали, пластмасу, профільовані листи, черепицю і багато іншого.В якості висновку скажімо, що архітектура - це дуже складна і різноманітна сфера діяльності, вивчення якої цілком може зайняти чимало часу.

Матеріали фасадного декору

Декоративна фасадна ліпнина виготовляється з таких матеріалів:

Литого гіпсу;

полімер;

Пінополістиролу (пінопласту);

Пінополіуретану.

Фасадний декор з гіпсу сьогодні використовується досить рідко. Причин для цього декілька:

Велика вага гіпсових деталей, що ускладнює монтаж;

Висока вартість;

Низька стійкість гіпсу до атмосферних впливів.

Спроби поліпшити властивості декору, виготовленого на гіпсовому в'яжучому, привели до створення полімер. У цьому матеріалі роль з'єднує основи виконує не гіпс, а полімерна композиція. Вона надає елементам обробки стійкість до вологи і зменшує їх вартість. Для зниження ваги полімербетонна ліпнина виготовляється не суцільний, а у вигляді порожнього або тонкостінного профілю. Для підвищення стійкості до утворення тріщин її захищають шаром скловолокна.Підвищеним попитом сьогодні користується фасадний декор з пінопласту. Він легкий, недорогий і швидко монтується. До мінусів матеріалу слід віднести крихкість і нетривалий термін служби до капітального ремонту (6-8 років). Без гарного зовнішнього покриття пінопластовий декор може зруйнуватися за кілька сезонів. Через низької щільності він деформується під жаркими променями літнього сонця. Для захисту пінопласту виробники застосовують покриття на основі акрилу. Вони продовжують термін його служби до 15-20 років. При цьому вартість оброблених виробів істотно зростає.
Краще за інших в якості фасадного декору зарекомендував себе пінополіуретан. Це щільний і стійкий до зовнішніх впливів матеріал. Він довговічніше пінопласту, але відрізняється від нього більш високою ціною. Фасадний декор з пінополіуретану не вбирає вологу, не тріскається і не кришиться. Термін служби ліпнини, виготовленої з цього полімеру, досягає 30 років, а весь догляд за нею полягає в періодичному підфарбовування (1 раз в 10 років).

Вхід і елементи його прикрас

Архітектурний фасадний декорГоловний вхід в будівлю здавна називався парадним і відповідно будувався. До його елементів відносяться:

ступені;

ганок;

балюстрада;

колони і напівколони;

навіс;

двері і наличники.

Ганок може обмежуватися невеликим майданчиком перед дверима або переходити в терасу. Балюстрада з перилами обмежує край ступенів і ганку, доходить до стіни. Одночасно вона охороняє людей від падіння. Раніше це були фігурні різьблені стовпчики з гіпсу, дерева. Тепер їх замінили металом. Огорожа може бути і скляним з невидимими тонкими стійками. Все залежить від архітектурного стилю будинку.
Елементи фасаду будівліДля створення розкішного вигляду будівлі, досить освітити прожекторами гнуту лінію білої балюстради. Сходи та майданчик ганку з мармуру підкреслюють вишуканий смак господарів і достаток.Двері, і навіть ворота гаража, теж архітектурні елементи. Вони нерозривно пов'язані з образом будинку і повинні відповідати напрямку оформлення фасаду. Дверні лиштви в класичному стилі можуть виконуватися у вигляді напівколон з розкішними пілястрами - декоративними прикрасами вгорі. Їх давно не вирізують з каменю. Для обробки сучасного фасаду роблять з різних матеріалів, включаючи пінополістирол з покриттям фарбою по шпаклівці.

архітектурні елементи

антаблемент

Верхня горизонтальна частина споруди, зазвичай лежить на колонах. Антаблемент розділяться на несучу частину - архітрав, - на який спирається на нього фриз і вінчає частина - карниз.

Стінка, зведена над вінчають архітектурна споруда карнизом.

Балюстрада

Невисоку огорожу сходів, терас і балконів, що складається з ряду фігурних стовпчиків (балясин), з'єднаних зверху перилами. Сучасні конструкції значно поступаються таким спорудам в плані краси і вишуканості, але нітрохи не поступаються в надійності і практичності. У цьому можна переконатися, звернувшись на Фабрику перил - http://www.fplus.ru, яка спеціалізується на виробництві і монтажі перил, поручнів і огорож з нержавіючої сталі.

Невисокі фігурні стовпчики (іноді з різьбленим декором), що підтримують перила огороджень балконів і сходів.

Надбудова над будівлею, зазвичай кругла в плані.

Волюта

Тут повинна бути якась жарт про валюту. Архітектурна деталь у формі спіралеподібного завитка з кружком ( "очком") в центрі, характерна для стилю бароко.

Галерея (гульбище)

Довге крите світле приміщення, що примикає до стіни будівлі. Одну зі стін галереї замінюють колони, стовпи або балюстрада, що примикають до стіни будівлі.

Орнаментальний мотив з хвилеподібно звисаючих листя, квітів, стрічок і т. П., Характерний для бароко.

Фігурні завитки, що прикрашають верх стіни.

Напівкругла завершення ділянки стіни, що закриває прилеглий до неї внутрішній звід.

Верхня частина колони або пілястри різної форми.

Кам'яний або бетонний вертикальнийвиступ (ребро), що підсилює зовнішню стіну.

Декоративний стовпчик, складений з дрібних різьблених елементів.

Плоский вертикальний виступ на поверхні стіни.

поребрик

Вид цегляної кладки, при якій один ряд цегли укладається під кутом до зовнішньої поверхні стіни. До речі, логічно!

портал

Архітектурно оформлений вхід в будівлю.
Портал (лат. Porta - двері, ворота) - архітектурно оформлений головний вхід великого споруди, як правило, має масштабне обрамлення з детально розробленою орнаментацией. Поняття "портал" (в мініатюрі) також застосовується для позначення "П" образної рами каміна.
Подивіться-но на наші раздіжние портали для порталів!

Характерний елемент будівель, побудованих в стилі класицизму: ряд колон, поміщений перед фасадом будівлі.

Ділянка стіни між двома пілястрами.

Ротонда

Кругле в розрізі спорудження, зазвичай увінчана куполом. Ротонда часто завершує центральну частину будівлі в стилі класицизму.

сандрики

Невеликий карниз, розташований над отвором вікна або двері на фасаді будівлі, іноді спирається на консолі. Часто завершується фронтоном.

ширінка

Жарти в сторону. Ширінка - це гульфик, а ширінька - це декоративна прикраса у вигляді прямокутного поглиблення, іноді прикрашене ліпниною.

еркер

Виступаюча за площину фасаду частина приміщення.Тоді загляньте і дізнайтеся скільки вікон у Ермітажі і що там за лоджії у них?

Елементи фасаду будівлі: виготовлення декору і монтаж

Наша компанія надає цілий спектр послуг для корпоративних клієнтів. Команда висококваліфікованих фахівців за короткий термін виконає проект зовнішнього декору на будівлях в суворій відповідності до вимог замовника. Гарантією відмінної реалізації проектів виступає цілий ряд факторів:

висока кваліфікація і досвід співробітників, що дозволяє виконувати робочу документацію будівель;

використання сучасних високоякісних матеріалів у виробництві і монтажі;

великий досвід роботи з корпоративними замовниками, тісна співпраця та консультації протягом всього часу роботи над фасадом.

Вимоги до висвітлення

Підсвічування будівель встановлюється не тільки виходячи з бажання замовника. Перед монтажем обладнання фахівці враховують особливості будови - його стиль, геометрію елементівВажливо врахувати і схему розташування будинку, адже освітлення повинне добре виглядати на тлі підсвічування сусідніх будівель. Щоб створити контраст між фоном і фасадом будинку, слід організувати і вуличне освітлення двору, причому - особливим чиномНе менш важливим є правильний підбір світильників, прожекторів, інших освітлювальних приладів, а також розрахунок їх кількості. Так, будівлі для розваг і відпочинку оформляють яскравіше, а офіси потребують менше нав'язливому і кидком світлі. Історичні будівлі зовсім підсвічують так, щоб не порушити задумку зодчих. При покупці ламп враховують такі їх характеристики:Матеріал фасаду теж грає не останню роль при монтажі підсвічування зовні будівлі. Метал, скляні поверхні і глянець зменшують яскравість освітлення, можуть викликати появу сліпучих плям. Тут потрібно правильно розташовувати джерела світла, щоб освітленість була на належному рівні.

Є й інші вимоги до фасадної підсвічуванні. Монтувати обладнання треба так, щоб воно було доступне для ремонту і заміни ламп. На міських вулицях фасадне освітлення не повинно засліплювати проїжджаючих в автомобілях водіїв.

Норми і правила підсвічування будівель

Проектування светодизайна будівель відрізняється від розробки проектів інших типів освітлення. Доведеться здійснювати ретельні розрахункові роботи, після чого можна буде виконувати основні вузли, конструкції. Фахівці точно вимірюють найменші рельєфні вигини, всі елементи фасаду, вибирають місця установки щитів освітлення, а також систем управління та областей прокладки проводки.Існують певні нормативи по підбору та встановлення світильників. Прилади обов'язково повинні бути зовнішніми (зовнішніми), мати КСС - криві сили світла. Кут розсіювання світла становить 10-60 градусів. Розставляють світильники так, щоб точно реалізувати основну задумку дизайнера і виключити сліпуче вплив на мешканців з протилежного боку вулиці. План розташування світильників буде служити підставою для їх монтажу, тому він розраховується з високою точністю.Ось основні правила, які дотримуються при плануванні архітектурного освітлення:

колони висвітлюють прожекторами з вузькими променями розсіювання;

карнизи підсвічують особливими лінійними світильниками, що створюють довгу лінію, що світиться;

міжвіконний простінки першого поверху висвітлюють торшерами або іншими окремо стоять світильниками;

скульптури виділяють за допомогою металогалогенних ламп з індексом передачі кольору більше 80;

середня яскравість фасадів в залежності від значимості споруди становить 3-10 кд / кв. м.

Для виконання проекту використовують спеціальні комп'ютерні програми, що значно полегшують роботу архітектора. Після готовності всіх документів починається їх узгодження з контролюючими органами, і тільки потім можна приступати до монтажу.

Декор архітектурних споруд різних епох

Під декором розуміється вся сукупність різних елементів, які використовуються при оформленні будівлі - як його фасадної зовнішньої сторони, так і інтер'єру кімнат.

Яскравими прикладами декору можуть бути висічені на колонах зображення або об'ємні фігури, барвисті візерунки, інші подібні елементи.Весь декор прийнято ділити на два варіанти:

1. Активний декор. Служить не тільки для краси, а й для зв'язку споруди і його оформлення з навколишнім світом, середовищем його перебування і людьми навколо. Декор активного типу пов'язаний з формою, розмірами, призначенням споруди, а також його функцією і особливостями конструкції.

2. Пасивний декор. Відрізняється тим, що ніяк не пов'язаний з перерахованими вище факторами і є тільки красивим оформленням, цінних само по собі.

Для кожної минулої епохи характерний свій варіант декору. Він нерозривно пов'язаний з існуючим тоді загальним архітектурним стилем.Розподіл стилів по епохах виглядає так:

1. З 4 тисячоліття до н. е. і до 322 року н. е. діяв канонічний стиль, де переважали величезні розміри, прямі лінії, грандіозні масштаби. Декор зображувався у вигляді картин людей, тварин, божеств, різних арок, бійниць і т. Д. Все тут вселяло велич фараона або царя.

2. З 8 століття до н. е. і до 5 століття н. е. в Стародавній Греції і Римі виник класичний стиль. Тут архітектори звернулися від бога до людини, все почало оформлятися щодо просто, але легко, вишукано і практично.

3. 11 - 12 століття характеризував романський стиль і декор, що проявлялося в масивності, великій вазі тяжкості. При цьому в декорі переважали прості геометричні форми: овали, кола, квадрати і куби, призми. Дуже популярні були вежі з бійницями і невеличкими вікнами.

4. 13 - 14 століття - готичний стиль, який відзначився легкістю, спрямованістю до божественного і надприродного. Основний більшості конструкцій тут став каркас, який має великі арки і отвори.

5. У 9 - 17 століттях процвітав давньо-російський стиль і декор, який втілився головним чином в церквах і храмах, монастирях. Відрізняється святковим зовнішнім виглядом, ошатністю і в той же час величної простотою.

6. 13 - 17 століття - Ренесанс. Славний період відродження культури, коли почала цінуватися не тільки краса, а й гармонія, правильність геометричних форм і симетрія.

7. У 17 столітті розвинувся Бароко - яскравий і цікавий стиль, неспокійний, швидко мінливий, прикрашений масою класичних декоративних елементів. Тут в якості декору використовувалися скульптури, ліпнина, живопис та інші речі.

8. 17 - 19 століття - епоха класицизму. Збереглися кращі напрацювання минулих століть, але все стало простішим, строгим, ясним. Збереглися приємні м'які кольори, лаконічна обробка всередині і зовні.

Були також і інші найважливіші стилі і варіанти декорування, наприклад, унікальний Модерн 19 століття, але перерахувати їх все не так просто.

# data[].attributes.attachment_link.title
Архітектурні елементи фасаду

# data[].attributes.attachment_link.description
Архітектурно художнє освітлення фасаду зазвичай підкреслює горизонтальні лінії фасадів будівельУ темну пору потрібно освітлення території вулиць, площ, периметрів будинків. Архітектурна підсвічування фасадів будівель вирішує цю задачу, одночасно висвітлюючи зовнішні стіни, підкреслюючи окремі елементи. За допомогою спрямованих променів можна виділити привабливі місця на фасаді і приховати непоказні.

# data[].attributes.headline
23.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
23.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.headline
23.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
23.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.headline
22.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
22.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.headline
22.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
22.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.headline
16.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
16.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.headline
16.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
16.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.headline
15.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
15.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Архітектурна підсвічування історичних і сучасних фасадів, види і місця установки

Архітектурно художнє освітлення фасаду зазвичай підкреслює горизонтальні лінії фасадів будівельУ темну пору потрібно освітлення території вулиць, площ, периметрів будинків. Архітектурна підсвічування фасадів будівель вирішує цю задачу, одночасно висвітлюючи зовнішні стіни, підкреслюючи окремі елементи. За допомогою спрямованих променів можна виділити привабливі місця на фасаді і приховати непоказні. Правильно розроблена підсвічування прикрасить будь-яку будівлю.Від ліхтарів, які висвітлюють вулиці і дороги в темряві, архітектурні прожектори відрізняються спрямованими променями. Їх може бути один, два, рідше чотири. Розташовуються світильники:

на стінах;

під карнизами;

уздовж цоколя;

під склепіннями арок;

на колонах;

на газоні по периметру будівлі.

Розстановку освітлювальної техніки і напрямок променів розробляють зазвичай дизайнери. Вони виділяють світлом найбільш цікаві елементи в архітектурі будинку. Непоказні місця ховають в тіні. Вигляд будівлі повністю змінюється. Освітлення і колірне рішення робить загадковим стандартне промислове будова.
назви елементів

Не знаючи термінології, використовуваної для позначення фасадного декору, неможливо вести грамотний розмова з проектантом, дизайнером і продавцем. Тому забудовникові буде корисний короткий курс знайомства з загальноприйнятими назвами його елементів. Кожен з них повинен стояти на певному місці, вносячи свій внесок у зовнішній вигляд споруди.Отже, архітектурний декор фасаду включає такі базові деталі:

Балясина (вертикальний елемент сходового огородження);

Цокольний карниз (горизонтальний стрічковий виступ);

База колони;

Стовбур колони;

Капітель колони (верхня частина);

Сандрики (карниз над віконним отвором);

Русти (широкі прямокутні накладки на кутах стін);

Міжповерховий карниз (молдинг);

Кронштейн (опорний елемент підвіконня);

арка;

Замок (виступ у верхній частині арки, що імітує замикає камінь);

Пілястра (плоский прямокутний виступ стіни, що повторює пропорції колони);

Лиштва (вертикальний виступ на віконному отворі);

Розетка (кругла накладка на стіну);

Візерунок (плоский або об'ємний орнамент на фасаді);

Фільонка (вузький лінійний елемент оздоблення);

Фриз (смуга, що обрамляє або вінчає різні елементи фасаду).

історичні зміни

Декор екстер'єру будівлі, його пропорції і форми проектуються відповідно конкретного архітектурного стилю, при цьому у кожного будови буде свій індивідуальний дизайн і відповідно - зовнішній вигляд.Перші житлові споруди, створені людиною були обтягнуті шкірою мамонта та інших диких тварин - ось такий був в період палеоліту "фасадний матеріалу". Але вже в мезоліті екстер'єр своїх осель робили з АДОБ, або просто обмазували глиною.

Під час античності стався справжній зліт в архітектурі. Будова придбали вишуканість, порядок, чітку форму. Архітектурні прийоми, які використовувалися в той час, знайшли відгук в наступних стилях епохи Відродження, Бароко, Рококо і Класицизмі.Колони з розкішними капітелями, ліпний барельєф, віньєтки і фризи - все це було створено античними майстрами, а зараз тільки повторюється за допомогою сучасних матеріалів.Пік розквіту фасадного декору припадає на період Бароко. Елементи екстер'єру в цю епоху відрізнялися особливою складністю, часто використовувалися об'ємні барельєфи з безліччю дрібних, добре опрацьованих деталей. Але на відміну від Готики, будівлі були з округленими формами.Готичні же будівлі тяглися вгору, а сам декор був хоч і складним, але гнітючим, адже метою готичної архітектури було показати ницість людини перед богом і неминучу кару після смерті.Модерн, що з'явився в XIX столітті, зміг частково відійти від канонів античності.Фасад будинку в стилі модерн був набагато простіше, але в той же час не позбавлений цікавого декору - химерних форм, рослинного орнаменту і вітражів. Наступні напрямки все більше схилялися до простоти і лаконічності.Фасади будинків сучасних стилів (хай-тек, мінімалізм, лофт) позбавлені особливого декору. У них весь акцент ставиться на оздоблювальних матеріалах і їх гладкою, позбавленої надмірностей, поверхні. На відміну від Романського стилю, де екстер'єр був представлений грубим природним каменем, в сучасних напрямках царює сувора геометрія і новітні матеріали - металевий сайдинг, пластиковий, деревокомпозітние панелі, енергозберігаючі склопакети розміром в стіну.

На сьогодні оздоблення фасаду будівлі може бути виконана в таких напрямках, як класика, постмодерн і сучасні течії - хай-тек, біо-тек, еко-стиль, мінімалізм, конструктивізм і лофт. Все залежить від побажань замовника, ідей архітектора і дозволів міськради щодо будівництва нових об'єктів в конкретному районі і змін екстер'єру старовинних будівель.

Переваги і недоліки типів обробки

Вибираючи той чи інший спосіб облаштування фасаду потрібно зважити всі за і проти, а потім підбирати відповідний варіант. Почнемо з мокрого фасаду. Це тип обробки виконується самостійно без складних схем і планів. Досить придбати утеплювач, приклеїти його. Потім закріпити армуючої сітки за допомогою клею і вирівняти отриманий шар.Далі приступають до декорування. Підійде і штукатурка, і плитка. Але є кілька недоліків, наприклад, погодні умови. Для роботи з розчинами потрібна суха, безвітряна, але похмура погода. Температура повітря не може опускатися нижче +5 і підніматися вище +25 градусів.Тепер розглянемо сухий вентильований фасад. Основною перевагою вважається наявність зазору. Вентилювати допомагає повітря, який спокійно циркулює в отриманому просторі. Завдяки цьому волога не накопичується на поверхні стіни або утеплювача, тому збільшується термін експлуатації матеріалів. З недоліків відзначають вартість. Металеві профілі обійдуться дорого.

Невентильований сухий фасад підійде не всім будівлям. Наприклад, дерев'яна конструкція не зможе витримати вологи, яка накопичується під облицюванням. Матеріал почне гнити і швидко прийде в непридатність, а в приміщеннях постійно присутня вогкість і розвиваються грибки.

Інші архітектурні терміни з ілюстраціями

Ось ще деякі поняття, широко використовувані в архітектурі:

1. Портик. Галерея критого типу, дах якої лежить на колонах. Між колонами можуть бути встановлені арки.

2. Еркер. Елемент приміщення, який виступає з площини стіни і має великі вікна. Чимось нагадує балкон.

3. Готика. Період розвитку готичної культури - часи 13 - 14 століть.

4. Гусек. Елемент архітектурної декорації протяжного типу, який відрізняється багатошаровим поперечним перерізом.

5. Колонада. Тривалий ряд з безлічі колон, які мають одну спільну перекриття.

6. Валюта. Гарний декор у вигляді завитка на верхній частині колони або стіни.

7. Вапно. Найважливіший будівельний матеріал, що надає виробам білосніжний колір.

8. Крабб. Елемент готики, зображений у вигляді кам'яних квіток, нирок і листочків.

9. Ризаліт. Елемент або частина будівлі, яка виступає над площею фасаду і досягає таким чином самого верху споруди.

10. Плінфа. Особливої ​​сорти цегла, що відрізняється тонкістю і високим ступенем відпалу.

11. Стовп. Під цим терміном мається на увазі колона або вежа.

12. Неф. Приміщення витягнутої поздовжньої форми, який обмежується по сторонам рядами колон.

13. Акант. Стилізоване зображення листя рослини Акант.

14. Арка. Елемент перекриття криволінійної форми над проходом, дверима, воротами.

15. Аркада. Ряд з повністю аналогічних арок, які спираються на стовпи або колони.

І це далеко не все, чим багата сфера будівництва.
Віконні і дверні отвори і їх складові елементи

У цих елементах конструкції будь-якої будівлі використовуються наступні компоненти декору:

1. Сандрики. Невеликого розміру карниз, який раніше використовувався для захисту від дощу, але сьогодні виступає незалежним декоративним типом.

2. Лиштви. Частина оформлення вікон, яка виконується у вигляді фігурних накладок, часто зроблених з профільованих планочек.

3. Замковий камінь. Використовуваний над вікнами і арками елемент кладки, виконаний у вигляді клина або піраміди.

4. Тимпан. Частина стіни, виконана у вигляді поглиблення над аркою або ж вікном.

5. Анфілада. Кілька йдуть один за одним елементів поділу простору, таких як приміщення, двір і т. Д. Так як вони йдуть по одній лінії, то візуально створюється відчуття цікавою повторюється конструкції.

6. Портал. Елемент архітектури, який виступає центральним входом в приміщення, на сцену.

7. Роза. Частина готичного стилю, виражена у вигляді великого вікна круглої форми, яке по всій площі поділяється на сектори за допомогою фігурного палітурки.

Вікна як частина загального стилю фасаду

Архітектурні елементи оздоблення фасаду будинкуВікна оформляються в стилі будинку. Для цього використовують ряд елементів навколо отвору:

кронштейн;

підвіконня;

лиштви;

фігурний верх отвору або бубон;

розподіл рами вузькими рейками і молдінгами.

Кронштейн - назва декоративного елемента, на якому лежить зовнішнє підвіконня. Він може бути у вигляді двох невеликих фрагментів і масивної плити з декількома кутовими опорами. При віконних еркерах підтримує конструкцію обрамлення отвору. Служить опорою для вертикальних стійок - лиштви.Верхня частина вікна закінчується карнизом. Як варіант він може бути фігурний, у вигляді полуарки. Засклений бубон створюється під час кладки стін. Його напівкруглий верх вінчає замковий камінь. Конструкція пішла від будівель з каменю з склепінчастою стелею. Коли не використали металеві балки для плоского перекриття. Їх ще не робили. Дверні та віконні прорізи мали форму арки. У центрі розташовувався конічний камінь. Він розподіляв тяжкість стіни на стійки. За це і отримав свою назву. Згодом його стали прикрашати різьбленням. Зараз можна для обробки будинку купити накладної замковий камінь і прикрасити фасад традиційним архітектурним елементом.
Загальні завдання фасадного освітлення

Фасадне освітлення було винайдено в США ще на початку XX століття. Воно використовувалося для прикраси престижних районів великих міст, після "перекочувало" і в більш скромні квартали. Саме декоративне підсвічування надає будинків, котеджів, особняків яскравий, динамічний стиль, перетворюючи цілі вулиці в безодні світла. Сучасне фасадне освітлення - невід'ємна частина архітектури, тому план підсвічування створюється ще на етапі проектування будинків, комерційних споруд.

Нежитлові приміщення підсвічують для хорошого вписування в міський спосіб, а також для залучення уваги відвідувачів. Завдяки декоративної функції яскрава ілюмінація особливо популярна при оформленні банків, торговельних центрів, розважальних комплексів, магазинів, кафе і ресторанів. Фасадне освітлення додає таким об'єктам великі маркетингові переваги, тому підвищує їх ринкову вартість.Використання ілюмінації в приватних і заміських будинках, дачних будівлях - один із напрямів светодизайна, що забезпечує високі декоративні якості спорудам. Навіть самий звичайний будинок можна перетворити в унікальний витвір мистецтва, виділити в ньому колони, ніші, інші форми. Але у фасадній підсвічування є і функціональна роль, вона:

покращує візуалізацію доріжок, дверей в темний період доби;

підвищує безпеку дворів, парковок, входів у будинки.

Архітектурне освітлення підкреслює статус будови, тому найбільші будівлі в місті зазвичай висвітлені яскравіше, ніж невеликі.
Типи архітектурного освітлення

Існує безліч способів організації освітлення будинків та інших будівель. У кожного є своє призначення, тому вибір залежить від стилю і розмірів об'єкта, його конструктивних особливостей - конфігурації, фактуриТакож враховують матеріал і колір облицювання, не менш важливо розглянути характеристики будівель навколо

локальне освітлення

Для посилення естетичних властивостей будь-якої частини будівлі застосовують локальну ілюмінацію. З її допомогою можна розставити акценти на вікнах, балконах, карнизах. Даний метод широко застосовують як на дерев'яних будинках, так і на будівлях з облицюванням з керамограніта або панелей. Такий тип освітлення вважається найекономічнішим, до того ж він універсальний. Реалізація светодизайна досягається шляхом використання настінних світильників невеликої яскравості, які кріплять в потрібних місцях фасаду. Також застосовують лінійні світлодіодні лампи, відмінно замінюють громіздкі люмінесцентні світильники.

Заливаюче освітлення

Даний тип освітлення є найпростішим в створенні. Він використовується для виділення об'єктів культури, пам'яток, церков, будь-яких окремо розташованих споруд невеликого розміру. Заливаюче освітлення має на увазі установку прожекторів на землі або стовпчиках, вони будуть давати направлене світло. Для будівель, де живуть або працюють люди, заливку краще не використовувати, тому що світло буде проникати в вікна і створювати дискомфорт.

контурне освітлення

Організація освітлення по контуру стін - оригінальний прийом, який почали застосовувати недавно. Зараз контурне підсвічування організовується за допомогою світлодіодів в формі стрічок, лінійок, а також за участю гнучких неонов. Велика кількість світних елементів допомагає виділити кути, інші деталі фасаду.

фонова заливка

Такий тип освітлення акцентує обриси форм будівлі, але при цьому приховує деталі. Сенс полягає в створенні світиться фону (заднього плану), на якому силует споруди буде чорним. Особливо ефектно фонова заливка виглядає по відношенню до театрам, палацам. Для її монтажу застосовують особливі світлодіодні трубки.

світлові фасади

Такий прийом годиться для підсвічування будинків із суцільним склінням, а також розважальних центрів, магазинів, деяких офісних будівель. Джерела світла ставлять всередині приміщення і направляють їх на скло, створюючи нерухомий або динамічний светодизайн.

динамічне освітлення

Для такого типу освітлення монтують цветодінаміческіх системи, в результаті фасад буде підсвічений різними кольорами. Через певний час вони змінюються, як і яскравість підсвічування. Для монтажу використовують прожектори, діоди, стрічки, точкові джерела світла.

головний фасад

Термін головний фасад означає сторону будови, де знаходиться головний вхід. Найчастіше цю стіну намагаються прикрасити різними декоративними елементами. Для цього використовують:

Арки.

Карнизи, що закривають виступи, що обрамляють цоколь або відокремлюють поверхи.

Колони.

Лиштви.

Візерунки та інші елементи.

Все це називається архітектурний декор. Раніше його виготовляли з гіпсу, який мав велику вагу і сильно навантажував основну конструкцію. Зараз виробляють елементи з пенопалст, що робить декор легким і практичним.
Сухий і мокрий фасад

Професіонали розрізняють два види фасадів:

1. Мокрий - для фіксації обробки використовують цементно-піщаний розчин або спеціальний клейовий склад. Таким способом закріплюють плитку, натуральний камінь, укладають облицювальну цеглу або покривають фасад штукатуркою.

2. Поняття сухий фасад має на увазі відсутність клею або цементного розчину, а це означає що всі елементи фіксуються механічним способом (цвяхи, шурупи, клямери).

Відповідними матеріалами для облаштування сухого фасаду є:

види конструкцій

Сухий фасад можна облаштувати 2 способами. Конструкції відрізняються наявністю вентильованого зазору. Тому виділяють такі конструкції, як:

1. Вентильована - зазор присутній. Визначення його розміру здійснюють професіонали, але в більшості випадків достатньо залишити простір в 2-3 см між утеплювачем і облицюванням.

2. Невентильована - зазору для провітрювання немає. Таку обробку застосовують в тому випадку, якщо будова зведено з матеріалів, які не бояться впливу вологи і інших негативних чинників.

Основні елементи, що підсвічуються на фасаді

Архітектурні елементи фасадуПромені встановлених на газонах і стовпах прожекторів найчастіше направляються на декоративні елементи фасаду:

розетки;

замковий камінь;

капітель колони;

дверний бубон;

арка;

фільонка і візерунок - ліпнина;

балюстраду балкона і ганку;

фігурний карниз.

Назви елементів частково перейшли зі словника зодчих. Розетка означає ліпна прикраса у вигляді кола, найчастіше схожа на квітку. Розташовується над дверима входу або балкона. Рідше під виступом даху.Візерунок відрізняється довільною формою. Ліпнина представляє фрагмент візерунка рослинного походження, кріпиться на вільному просторі стіни, симетрично осі фасаду. Часто обрамляється рамкою фільонки довільної і прямокутної форми.
Використання декоративних елементів для фасадівТимпан над дверима - овальна арка, що представляє продовження дверного отвору. Традиційно прикрашається мозаїкою або ліпниною. Бюджетний варіант являє віконне скло в фігурної рамі.У таблицю зібрані основні фасадні елементи, що застосовуються в наш час, і місця їх розташування:

Вигнутий навіс над ганком виглядає як арка. Це може бути і перехід між корпусами з напівкруглим склепінням. Часто його роблять з виступаючими ребрами і навіть прикрашають квадрати западин розетками. Будинок набуває загадковий вигляд, коли світлом виділяється арка з її ліпними елементами і просто молдінгами. Додатково використовуються смуги світлодіодних світильників, що підкреслюють форму арки.

Види використовуваних світильників

В архітектурному освітленні задіють практично всі типи існуючих світильників. Але до них пред'являють зовсім інші вимоги, ніж до тих, що ставлять всередині приміщень. Ось ці вимоги:

можливість працювати за будь-яких кліматичних умовах;

герметичність корпусу, відсутність додаткових швів;

100% електробезпека, пожежна безпека;

стійкість до механічного впливу;

високий ступінь пило-, вологозахисту (від IP65);

зручність в обслуговуванні;

корпус з нержавійки, алюмінію, листової сталі з антикорозійним покриттям.

Зараз випускають такі джерела світла для фасадів:Лампи для таких пристроїв бувають люмінесцентними, металогалогенними, але перспективними вважаються тільки світлодіодні. Їх переваги - максимальна яскравість і невелика потужність, а також тривалий термін служби. Діоди працюють при температурах -40 ... + 40 градусів, швидко і легко запускаються, не блимають. Спектр колірної температури діодів величезний (2700-6500 К), тому дизайнер зможе підібрати тон, відтінок, текстуру світла. Особливі форми діодів - лінійки і шнури. Це стрічки з круглим або прямокутним перетином, що випускаються в різних варіаціях.Деякі вчені відзначають ризик "світлового забруднення", яке порушує здоров'я людей і не дає споглядати чисте нічне небо в містах. Вирішити проблему можуть особливі технології, що знижують інтенсивність такого типу забруднення і мінімізують витрати на електроенергію. Повністю обійтися без светодизайна будівель не можна - він несе декоративну і практичну функції, тому застосовується повсюдно.

Матеріали для виготовлення архітектурних деталей

В архітектурі з самих древніх часів використовувалося все різноманіття матеріалів, які тільки могла запропонувати та епоха.

Талановиті архітектори пристосовували для своїх цілей різні типи каменю, бетонні суміші, вапно, цемент, крейда, метали, дерево усіляких порід, скло, фарби.Практично весь перелік матеріалів, який тільки був доступний творцеві, йшов для реалізації його задумів.

Наприклад, сьогоднішні архітектори мають більше можливостей і активно використовують в будівництві синтетичні матеріали, пластмасу, профільовані листи, черепицю і багато іншого.В якості висновку скажімо, що архітектура - це дуже складна і різноманітна сфера діяльності, вивчення якої цілком може зайняти чимало часу.

Матеріали фасадного декору

Декоративна фасадна ліпнина виготовляється з таких матеріалів:

Литого гіпсу;

полімер;

Пінополістиролу (пінопласту);

Пінополіуретану.

Фасадний декор з гіпсу сьогодні використовується досить рідко. Причин для цього декілька:

Велика вага гіпсових деталей, що ускладнює монтаж;

Висока вартість;

Низька стійкість гіпсу до атмосферних впливів.

Спроби поліпшити властивості декору, виготовленого на гіпсовому в'яжучому, привели до створення полімер. У цьому матеріалі роль з'єднує основи виконує не гіпс, а полімерна композиція. Вона надає елементам обробки стійкість до вологи і зменшує їх вартість. Для зниження ваги полімербетонна ліпнина виготовляється не суцільний, а у вигляді порожнього або тонкостінного профілю. Для підвищення стійкості до утворення тріщин її захищають шаром скловолокна.Підвищеним попитом сьогодні користується фасадний декор з пінопласту. Він легкий, недорогий і швидко монтується. До мінусів матеріалу слід віднести крихкість і нетривалий термін служби до капітального ремонту (6-8 років). Без гарного зовнішнього покриття пінопластовий декор може зруйнуватися за кілька сезонів. Через низької щільності він деформується під жаркими променями літнього сонця. Для захисту пінопласту виробники застосовують покриття на основі акрилу. Вони продовжують термін його служби до 15-20 років. При цьому вартість оброблених виробів істотно зростає.
Краще за інших в якості фасадного декору зарекомендував себе пінополіуретан. Це щільний і стійкий до зовнішніх впливів матеріал. Він довговічніше пінопласту, але відрізняється від нього більш високою ціною. Фасадний декор з пінополіуретану не вбирає вологу, не тріскається і не кришиться. Термін служби ліпнини, виготовленої з цього полімеру, досягає 30 років, а весь догляд за нею полягає в періодичному підфарбовування (1 раз в 10 років).

Вхід і елементи його прикрас

Архітектурний фасадний декорГоловний вхід в будівлю здавна називався парадним і відповідно будувався. До його елементів відносяться:

ступені;

ганок;

балюстрада;

колони і напівколони;

навіс;

двері і наличники.

Ганок може обмежуватися невеликим майданчиком перед дверима або переходити в терасу. Балюстрада з перилами обмежує край ступенів і ганку, доходить до стіни. Одночасно вона охороняє людей від падіння. Раніше це були фігурні різьблені стовпчики з гіпсу, дерева. Тепер їх замінили металом. Огорожа може бути і скляним з невидимими тонкими стійками. Все залежить від архітектурного стилю будинку.
Елементи фасаду будівліДля створення розкішного вигляду будівлі, досить освітити прожекторами гнуту лінію білої балюстради. Сходи та майданчик ганку з мармуру підкреслюють вишуканий смак господарів і достаток.Двері, і навіть ворота гаража, теж архітектурні елементи. Вони нерозривно пов'язані з образом будинку і повинні відповідати напрямку оформлення фасаду. Дверні лиштви в класичному стилі можуть виконуватися у вигляді напівколон з розкішними пілястрами - декоративними прикрасами вгорі. Їх давно не вирізують з каменю. Для обробки сучасного фасаду роблять з різних матеріалів, включаючи пінополістирол з покриттям фарбою по шпаклівці.

архітектурні елементи

антаблемент

Верхня горизонтальна частина споруди, зазвичай лежить на колонах. Антаблемент розділяться на несучу частину - архітрав, - на який спирається на нього фриз і вінчає частина - карниз.

Стінка, зведена над вінчають архітектурна споруда карнизом.

Балюстрада

Невисоку огорожу сходів, терас і балконів, що складається з ряду фігурних стовпчиків (балясин), з'єднаних зверху перилами. Сучасні конструкції значно поступаються таким спорудам в плані краси і вишуканості, але нітрохи не поступаються в надійності і практичності. У цьому можна переконатися, звернувшись на Фабрику перил - http://www.fplus.ru, яка спеціалізується на виробництві і монтажі перил, поручнів і огорож з нержавіючої сталі.

Невисокі фігурні стовпчики (іноді з різьбленим декором), що підтримують перила огороджень балконів і сходів.

Надбудова над будівлею, зазвичай кругла в плані.

Волюта

Тут повинна бути якась жарт про валюту. Архітектурна деталь у формі спіралеподібного завитка з кружком ( "очком") в центрі, характерна для стилю бароко.

Галерея (гульбище)

Довге крите світле приміщення, що примикає до стіни будівлі. Одну зі стін галереї замінюють колони, стовпи або балюстрада, що примикають до стіни будівлі.

Орнаментальний мотив з хвилеподібно звисаючих листя, квітів, стрічок і т. П., Характерний для бароко.

Фігурні завитки, що прикрашають верх стіни.

Напівкругла завершення ділянки стіни, що закриває прилеглий до неї внутрішній звід.

Верхня частина колони або пілястри різної форми.

Кам'яний або бетонний вертикальнийвиступ (ребро), що підсилює зовнішню стіну.

Декоративний стовпчик, складений з дрібних різьблених елементів.

Плоский вертикальний виступ на поверхні стіни.

поребрик

Вид цегляної кладки, при якій один ряд цегли укладається під кутом до зовнішньої поверхні стіни. До речі, логічно!

портал

Архітектурно оформлений вхід в будівлю.
Портал (лат. Porta - двері, ворота) - архітектурно оформлений головний вхід великого споруди, як правило, має масштабне обрамлення з детально розробленою орнаментацией. Поняття "портал" (в мініатюрі) також застосовується для позначення "П" образної рами каміна.
Подивіться-но на наші раздіжние портали для порталів!

Характерний елемент будівель, побудованих в стилі класицизму: ряд колон, поміщений перед фасадом будівлі.

Ділянка стіни між двома пілястрами.

Ротонда

Кругле в розрізі спорудження, зазвичай увінчана куполом. Ротонда часто завершує центральну частину будівлі в стилі класицизму.

сандрики

Невеликий карниз, розташований над отвором вікна або двері на фасаді будівлі, іноді спирається на консолі. Часто завершується фронтоном.

ширінка

Жарти в сторону. Ширінка - це гульфик, а ширінька - це декоративна прикраса у вигляді прямокутного поглиблення, іноді прикрашене ліпниною.

еркер

Виступаюча за площину фасаду частина приміщення.Тоді загляньте і дізнайтеся скільки вікон у Ермітажі і що там за лоджії у них?

Елементи фасаду будівлі: виготовлення декору і монтаж

Наша компанія надає цілий спектр послуг для корпоративних клієнтів. Команда висококваліфікованих фахівців за короткий термін виконає проект зовнішнього декору на будівлях в суворій відповідності до вимог замовника. Гарантією відмінної реалізації проектів виступає цілий ряд факторів:

висока кваліфікація і досвід співробітників, що дозволяє виконувати робочу документацію будівель;

використання сучасних високоякісних матеріалів у виробництві і монтажі;

великий досвід роботи з корпоративними замовниками, тісна співпраця та консультації протягом всього часу роботи над фасадом.

Вимоги до висвітлення

Підсвічування будівель встановлюється не тільки виходячи з бажання замовника. Перед монтажем обладнання фахівці враховують особливості будови - його стиль, геометрію елементівВажливо врахувати і схему розташування будинку, адже освітлення повинне добре виглядати на тлі підсвічування сусідніх будівель. Щоб створити контраст між фоном і фасадом будинку, слід організувати і вуличне освітлення двору, причому - особливим чиномНе менш важливим є правильний підбір світильників, прожекторів, інших освітлювальних приладів, а також розрахунок їх кількості. Так, будівлі для розваг і відпочинку оформляють яскравіше, а офіси потребують менше нав'язливому і кидком світлі. Історичні будівлі зовсім підсвічують так, щоб не порушити задумку зодчих. При покупці ламп враховують такі їх характеристики:Матеріал фасаду теж грає не останню роль при монтажі підсвічування зовні будівлі. Метал, скляні поверхні і глянець зменшують яскравість освітлення, можуть викликати появу сліпучих плям. Тут потрібно правильно розташовувати джерела світла, щоб освітленість була на належному рівні.

Є й інші вимоги до фасадної підсвічуванні. Монтувати обладнання треба так, щоб воно було доступне для ремонту і заміни ламп. На міських вулицях фасадне освітлення не повинно засліплювати проїжджаючих в автомобілях водіїв.

Норми і правила підсвічування будівель

Проектування светодизайна будівель відрізняється від розробки проектів інших типів освітлення. Доведеться здійснювати ретельні розрахункові роботи, після чого можна буде виконувати основні вузли, конструкції. Фахівці точно вимірюють найменші рельєфні вигини, всі елементи фасаду, вибирають місця установки щитів освітлення, а також систем управління та областей прокладки проводки.Існують певні нормативи по підбору та встановлення світильників. Прилади обов'язково повинні бути зовнішніми (зовнішніми), мати КСС - криві сили світла. Кут розсіювання світла становить 10-60 градусів. Розставляють світильники так, щоб точно реалізувати основну задумку дизайнера і виключити сліпуче вплив на мешканців з протилежного боку вулиці. План розташування світильників буде служити підставою для їх монтажу, тому він розраховується з високою точністю.Ось основні правила, які дотримуються при плануванні архітектурного освітлення:

колони висвітлюють прожекторами з вузькими променями розсіювання;

карнизи підсвічують особливими лінійними світильниками, що створюють довгу лінію, що світиться;

міжвіконний простінки першого поверху висвітлюють торшерами або іншими окремо стоять світильниками;

скульптури виділяють за допомогою металогалогенних ламп з індексом передачі кольору більше 80;

середня яскравість фасадів в залежності від значимості споруди становить 3-10 кд / кв. м.

Для виконання проекту використовують спеціальні комп'ютерні програми, що значно полегшують роботу архітектора. Після готовності всіх документів починається їх узгодження з контролюючими органами, і тільки потім можна приступати до монтажу.

Декор архітектурних споруд різних епох

Під декором розуміється вся сукупність різних елементів, які використовуються при оформленні будівлі - як його фасадної зовнішньої сторони, так і інтер'єру кімнат.

Яскравими прикладами декору можуть бути висічені на колонах зображення або об'ємні фігури, барвисті візерунки, інші подібні елементи.Весь декор прийнято ділити на два варіанти:

1. Активний декор. Служить не тільки для краси, а й для зв'язку споруди і його оформлення з навколишнім світом, середовищем його перебування і людьми навколо. Декор активного типу пов'язаний з формою, розмірами, призначенням споруди, а також його функцією і особливостями конструкції.

2. Пасивний декор. Відрізняється тим, що ніяк не пов'язаний з перерахованими вище факторами і є тільки красивим оформленням, цінних само по собі.

Для кожної минулої епохи характерний свій варіант декору. Він нерозривно пов'язаний з існуючим тоді загальним архітектурним стилем.Розподіл стилів по епохах виглядає так:

1. З 4 тисячоліття до н. е. і до 322 року н. е. діяв канонічний стиль, де переважали величезні розміри, прямі лінії, грандіозні масштаби. Декор зображувався у вигляді картин людей, тварин, божеств, різних арок, бійниць і т. Д. Все тут вселяло велич фараона або царя.

2. З 8 століття до н. е. і до 5 століття н. е. в Стародавній Греції і Римі виник класичний стиль. Тут архітектори звернулися від бога до людини, все почало оформлятися щодо просто, але легко, вишукано і практично.

3. 11 - 12 століття характеризував романський стиль і декор, що проявлялося в масивності, великій вазі тяжкості. При цьому в декорі переважали прості геометричні форми: овали, кола, квадрати і куби, призми. Дуже популярні були вежі з бійницями і невеличкими вікнами.

4. 13 - 14 століття - готичний стиль, який відзначився легкістю, спрямованістю до божественного і надприродного. Основний більшості конструкцій тут став каркас, який має великі арки і отвори.

5. У 9 - 17 століттях процвітав давньо-російський стиль і декор, який втілився головним чином в церквах і храмах, монастирях. Відрізняється святковим зовнішнім виглядом, ошатністю і в той же час величної простотою.

6. 13 - 17 століття - Ренесанс. Славний період відродження культури, коли почала цінуватися не тільки краса, а й гармонія, правильність геометричних форм і симетрія.

7. У 17 столітті розвинувся Бароко - яскравий і цікавий стиль, неспокійний, швидко мінливий, прикрашений масою класичних декоративних елементів. Тут в якості декору використовувалися скульптури, ліпнина, живопис та інші речі.

8. 17 - 19 століття - епоха класицизму. Збереглися кращі напрацювання минулих століть, але все стало простішим, строгим, ясним. Збереглися приємні м'які кольори, лаконічна обробка всередині і зовні.

Були також і інші найважливіші стилі і варіанти декорування, наприклад, унікальний Модерн 19 століття, але перерахувати їх все не так просто.

# data[].attributes.attachment_link.title
Архітектурні елементи фасаду

# data[].attributes.attachment_link.description
Архітектурно художнє освітлення фасаду зазвичай підкреслює горизонтальні лінії фасадів будівельУ темну пору потрібно освітлення території вулиць, площ, периметрів будинків. Архітектурна підсвічування фасадів будівель вирішує цю задачу, одночасно висвітлюючи зовнішні стіни, підкреслюючи окремі елементи. За допомогою спрямованих променів можна виділити привабливі місця на фасаді і приховати непоказні.

# data[].attributes.headline
15.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
15.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Архітектурна підсвічування історичних і сучасних фасадів, види і місця установки

Архітектурно художнє освітлення фасаду зазвичай підкреслює горизонтальні лінії фасадів будівельУ темну пору потрібно освітлення території вулиць, площ, периметрів будинків. Архітектурна підсвічування фасадів будівель вирішує цю задачу, одночасно висвітлюючи зовнішні стіни, підкреслюючи окремі елементи. За допомогою спрямованих променів можна виділити привабливі місця на фасаді і приховати непоказні. Правильно розроблена підсвічування прикрасить будь-яку будівлю.Від ліхтарів, які висвітлюють вулиці і дороги в темряві, архітектурні прожектори відрізняються спрямованими променями. Їх може бути один, два, рідше чотири. Розташовуються світильники:

на стінах;

під карнизами;

уздовж цоколя;

під склепіннями арок;

на колонах;

на газоні по периметру будівлі.

Розстановку освітлювальної техніки і напрямок променів розробляють зазвичай дизайнери. Вони виділяють світлом найбільш цікаві елементи в архітектурі будинку. Непоказні місця ховають в тіні. Вигляд будівлі повністю змінюється. Освітлення і колірне рішення робить загадковим стандартне промислове будова.
назви елементів

Не знаючи термінології, використовуваної для позначення фасадного декору, неможливо вести грамотний розмова з проектантом, дизайнером і продавцем. Тому забудовникові буде корисний короткий курс знайомства з загальноприйнятими назвами його елементів. Кожен з них повинен стояти на певному місці, вносячи свій внесок у зовнішній вигляд споруди.Отже, архітектурний декор фасаду включає такі базові деталі:

Балясина (вертикальний елемент сходового огородження);

Цокольний карниз (горизонтальний стрічковий виступ);

База колони;

Стовбур колони;

Капітель колони (верхня частина);

Сандрики (карниз над віконним отвором);

Русти (широкі прямокутні накладки на кутах стін);

Міжповерховий карниз (молдинг);

Кронштейн (опорний елемент підвіконня);

арка;

Замок (виступ у верхній частині арки, що імітує замикає камінь);

Пілястра (плоский прямокутний виступ стіни, що повторює пропорції колони);

Лиштва (вертикальний виступ на віконному отворі);

Розетка (кругла накладка на стіну);

Візерунок (плоский або об'ємний орнамент на фасаді);

Фільонка (вузький лінійний елемент оздоблення);

Фриз (смуга, що обрамляє або вінчає різні елементи фасаду).

історичні зміни

Декор екстер'єру будівлі, його пропорції і форми проектуються відповідно конкретного архітектурного стилю, при цьому у кожного будови буде свій індивідуальний дизайн і відповідно - зовнішній вигляд.Перші житлові споруди, створені людиною були обтягнуті шкірою мамонта та інших диких тварин - ось такий був в період палеоліту "фасадний матеріалу". Але вже в мезоліті екстер'єр своїх осель робили з АДОБ, або просто обмазували глиною.

Під час античності стався справжній зліт в архітектурі. Будова придбали вишуканість, порядок, чітку форму. Архітектурні прийоми, які використовувалися в той час, знайшли відгук в наступних стилях епохи Відродження, Бароко, Рококо і Класицизмі.Колони з розкішними капітелями, ліпний барельєф, віньєтки і фризи - все це було створено античними майстрами, а зараз тільки повторюється за допомогою сучасних матеріалів.Пік розквіту фасадного декору припадає на період Бароко. Елементи екстер'єру в цю епоху відрізнялися особливою складністю, часто використовувалися об'ємні барельєфи з безліччю дрібних, добре опрацьованих деталей. Але на відміну від Готики, будівлі були з округленими формами.Готичні же будівлі тяглися вгору, а сам декор був хоч і складним, але гнітючим, адже метою готичної архітектури було показати ницість людини перед богом і неминучу кару після смерті.Модерн, що з'явився в XIX столітті, зміг частково відійти від канонів античності.Фасад будинку в стилі модерн був набагато простіше, але в той же час не позбавлений цікавого декору - химерних форм, рослинного орнаменту і вітражів. Наступні напрямки все більше схилялися до простоти і лаконічності.Фасади будинків сучасних стилів (хай-тек, мінімалізм, лофт) позбавлені особливого декору. У них весь акцент ставиться на оздоблювальних матеріалах і їх гладкою, позбавленої надмірностей, поверхні. На відміну від Романського стилю, де екстер'єр був представлений грубим природним каменем, в сучасних напрямках царює сувора геометрія і новітні матеріали - металевий сайдинг, пластиковий, деревокомпозітние панелі, енергозберігаючі склопакети розміром в стіну.

На сьогодні оздоблення фасаду будівлі може бути виконана в таких напрямках, як класика, постмодерн і сучасні течії - хай-тек, біо-тек, еко-стиль, мінімалізм, конструктивізм і лофт. Все залежить від побажань замовника, ідей архітектора і дозволів міськради щодо будівництва нових об'єктів в конкретному районі і змін екстер'єру старовинних будівель.

Переваги і недоліки типів обробки

Вибираючи той чи інший спосіб облаштування фасаду потрібно зважити всі за і проти, а потім підбирати відповідний варіант. Почнемо з мокрого фасаду. Це тип обробки виконується самостійно без складних схем і планів. Досить придбати утеплювач, приклеїти його. Потім закріпити армуючої сітки за допомогою клею і вирівняти отриманий шар.Далі приступають до декорування. Підійде і штукатурка, і плитка. Але є кілька недоліків, наприклад, погодні умови. Для роботи з розчинами потрібна суха, безвітряна, але похмура погода. Температура повітря не може опускатися нижче +5 і підніматися вище +25 градусів.Тепер розглянемо сухий вентильований фасад. Основною перевагою вважається наявність зазору. Вентилювати допомагає повітря, який спокійно циркулює в отриманому просторі. Завдяки цьому волога не накопичується на поверхні стіни або утеплювача, тому збільшується термін експлуатації матеріалів. З недоліків відзначають вартість. Металеві профілі обійдуться дорого.

Невентильований сухий фасад підійде не всім будівлям. Наприклад, дерев'яна конструкція не зможе витримати вологи, яка накопичується під облицюванням. Матеріал почне гнити і швидко прийде в непридатність, а в приміщеннях постійно присутня вогкість і розвиваються грибки.

Інші архітектурні терміни з ілюстраціями

Ось ще деякі поняття, широко використовувані в архітектурі:

1. Портик. Галерея критого типу, дах якої лежить на колонах. Між колонами можуть бути встановлені арки.

2. Еркер. Елемент приміщення, який виступає з площини стіни і має великі вікна. Чимось нагадує балкон.

3. Готика. Період розвитку готичної культури - часи 13 - 14 століть.

4. Гусек. Елемент архітектурної декорації протяжного типу, який відрізняється багатошаровим поперечним перерізом.

5. Колонада. Тривалий ряд з безлічі колон, які мають одну спільну перекриття.

6. Валюта. Гарний декор у вигляді завитка на верхній частині колони або стіни.

7. Вапно. Найважливіший будівельний матеріал, що надає виробам білосніжний колір.

8. Крабб. Елемент готики, зображений у вигляді кам'яних квіток, нирок і листочків.

9. Ризаліт. Елемент або частина будівлі, яка виступає над площею фасаду і досягає таким чином самого верху споруди.

10. Плінфа. Особливої ​​сорти цегла, що відрізняється тонкістю і високим ступенем відпалу.

11. Стовп. Під цим терміном мається на увазі колона або вежа.

12. Неф. Приміщення витягнутої поздовжньої форми, який обмежується по сторонам рядами колон.

13. Акант. Стилізоване зображення листя рослини Акант.

14. Арка. Елемент перекриття криволінійної форми над проходом, дверима, воротами.

15. Аркада. Ряд з повністю аналогічних арок, які спираються на стовпи або колони.

І це далеко не все, чим багата сфера будівництва.
Віконні і дверні отвори і їх складові елементи

У цих елементах конструкції будь-якої будівлі використовуються наступні компоненти декору:

1. Сандрики. Невеликого розміру карниз, який раніше використовувався для захисту від дощу, але сьогодні виступає незалежним декоративним типом.

2. Лиштви. Частина оформлення вікон, яка виконується у вигляді фігурних накладок, часто зроблених з профільованих планочек.

3. Замковий камінь. Використовуваний над вікнами і арками елемент кладки, виконаний у вигляді клина або піраміди.

4. Тимпан. Частина стіни, виконана у вигляді поглиблення над аркою або ж вікном.

5. Анфілада. Кілька йдуть один за одним елементів поділу простору, таких як приміщення, двір і т. Д. Так як вони йдуть по одній лінії, то візуально створюється відчуття цікавою повторюється конструкції.

6. Портал. Елемент архітектури, який виступає центральним входом в приміщення, на сцену.

7. Роза. Частина готичного стилю, виражена у вигляді великого вікна круглої форми, яке по всій площі поділяється на сектори за допомогою фігурного палітурки.

Вікна як частина загального стилю фасаду

Архітектурні елементи оздоблення фасаду будинкуВікна оформляються в стилі будинку. Для цього використовують ряд елементів навколо отвору:

кронштейн;

підвіконня;

лиштви;

фігурний верх отвору або бубон;

розподіл рами вузькими рейками і молдінгами.

Кронштейн - назва декоративного елемента, на якому лежить зовнішнє підвіконня. Він може бути у вигляді двох невеликих фрагментів і масивної плити з декількома кутовими опорами. При віконних еркерах підтримує конструкцію обрамлення отвору. Служить опорою для вертикальних стійок - лиштви.Верхня частина вікна закінчується карнизом. Як варіант він може бути фігурний, у вигляді полуарки. Засклений бубон створюється під час кладки стін. Його напівкруглий верх вінчає замковий камінь. Конструкція пішла від будівель з каменю з склепінчастою стелею. Коли не використали металеві балки для плоского перекриття. Їх ще не робили. Дверні та віконні прорізи мали форму арки. У центрі розташовувався конічний камінь. Він розподіляв тяжкість стіни на стійки. За це і отримав свою назву. Згодом його стали прикрашати різьбленням. Зараз можна для обробки будинку купити накладної замковий камінь і прикрасити фасад традиційним архітектурним елементом.
Загальні завдання фасадного освітлення

Фасадне освітлення було винайдено в США ще на початку XX століття. Воно використовувалося для прикраси престижних районів великих міст, після "перекочувало" і в більш скромні квартали. Саме декоративне підсвічування надає будинків, котеджів, особняків яскравий, динамічний стиль, перетворюючи цілі вулиці в безодні світла. Сучасне фасадне освітлення - невід'ємна частина архітектури, тому план підсвічування створюється ще на етапі проектування будинків, комерційних споруд.

Нежитлові приміщення підсвічують для хорошого вписування в міський спосіб, а також для залучення уваги відвідувачів. Завдяки декоративної функції яскрава ілюмінація особливо популярна при оформленні банків, торговельних центрів, розважальних комплексів, магазинів, кафе і ресторанів. Фасадне освітлення додає таким об'єктам великі маркетингові переваги, тому підвищує їх ринкову вартість.Використання ілюмінації в приватних і заміських будинках, дачних будівлях - один із напрямів светодизайна, що забезпечує високі декоративні якості спорудам. Навіть самий звичайний будинок можна перетворити в унікальний витвір мистецтва, виділити в ньому колони, ніші, інші форми. Але у фасадній підсвічування є і функціональна роль, вона:

покращує візуалізацію доріжок, дверей в темний період доби;

підвищує безпеку дворів, парковок, входів у будинки.

Архітектурне освітлення підкреслює статус будови, тому найбільші будівлі в місті зазвичай висвітлені яскравіше, ніж невеликі.
Типи архітектурного освітлення

Існує безліч способів організації освітлення будинків та інших будівель. У кожного є своє призначення, тому вибір залежить від стилю і розмірів об'єкта, його конструктивних особливостей - конфігурації, фактуриТакож враховують матеріал і колір облицювання, не менш важливо розглянути характеристики будівель навколо

локальне освітлення

Для посилення естетичних властивостей будь-якої частини будівлі застосовують локальну ілюмінацію. З її допомогою можна розставити акценти на вікнах, балконах, карнизах. Даний метод широко застосовують як на дерев'яних будинках, так і на будівлях з облицюванням з керамограніта або панелей. Такий тип освітлення вважається найекономічнішим, до того ж він універсальний. Реалізація светодизайна досягається шляхом використання настінних світильників невеликої яскравості, які кріплять в потрібних місцях фасаду. Також застосовують лінійні світлодіодні лампи, відмінно замінюють громіздкі люмінесцентні світильники.

Заливаюче освітлення

Даний тип освітлення є найпростішим в створенні. Він використовується для виділення об'єктів культури, пам'яток, церков, будь-яких окремо розташованих споруд невеликого розміру. Заливаюче освітлення має на увазі установку прожекторів на землі або стовпчиках, вони будуть давати направлене світло. Для будівель, де живуть або працюють люди, заливку краще не використовувати, тому що світло буде проникати в вікна і створювати дискомфорт.

контурне освітлення

Організація освітлення по контуру стін - оригінальний прийом, який почали застосовувати недавно. Зараз контурне підсвічування організовується за допомогою світлодіодів в формі стрічок, лінійок, а також за участю гнучких неонов. Велика кількість світних елементів допомагає виділити кути, інші деталі фасаду.

фонова заливка

Такий тип освітлення акцентує обриси форм будівлі, але при цьому приховує деталі. Сенс полягає в створенні світиться фону (заднього плану), на якому силует споруди буде чорним. Особливо ефектно фонова заливка виглядає по відношенню до театрам, палацам. Для її монтажу застосовують особливі світлодіодні трубки.

світлові фасади

Такий прийом годиться для підсвічування будинків із суцільним склінням, а також розважальних центрів, магазинів, деяких офісних будівель. Джерела світла ставлять всередині приміщення і направляють їх на скло, створюючи нерухомий або динамічний светодизайн.

динамічне освітлення

Для такого типу освітлення монтують цветодінаміческіх системи, в результаті фасад буде підсвічений різними кольорами. Через певний час вони змінюються, як і яскравість підсвічування. Для монтажу використовують прожектори, діоди, стрічки, точкові джерела світла.

головний фасад

Термін головний фасад означає сторону будови, де знаходиться головний вхід. Найчастіше цю стіну намагаються прикрасити різними декоративними елементами. Для цього використовують:

Арки.

Карнизи, що закривають виступи, що обрамляють цоколь або відокремлюють поверхи.

Колони.

Лиштви.

Візерунки та інші елементи.

Все це називається архітектурний декор. Раніше його виготовляли з гіпсу, який мав велику вагу і сильно навантажував основну конструкцію. Зараз виробляють елементи з пенопалст, що робить декор легким і практичним.
Сухий і мокрий фасад

Професіонали розрізняють два види фасадів:

1. Мокрий - для фіксації обробки використовують цементно-піщаний розчин або спеціальний клейовий склад. Таким способом закріплюють плитку, натуральний камінь, укладають облицювальну цеглу або покривають фасад штукатуркою.

2. Поняття сухий фасад має на увазі відсутність клею або цементного розчину, а це означає що всі елементи фіксуються механічним способом (цвяхи, шурупи, клямери).

Відповідними матеріалами для облаштування сухого фасаду є:

види конструкцій

Сухий фасад можна облаштувати 2 способами. Конструкції відрізняються наявністю вентильованого зазору. Тому виділяють такі конструкції, як:

1. Вентильована - зазор присутній. Визначення його розміру здійснюють професіонали, але в більшості випадків достатньо залишити простір в 2-3 см між утеплювачем і облицюванням.

2. Невентильована - зазору для провітрювання немає. Таку обробку застосовують в тому випадку, якщо будова зведено з матеріалів, які не бояться впливу вологи і інших негативних чинників.

Основні елементи, що підсвічуються на фасаді

Архітектурні елементи фасадуПромені встановлених на газонах і стовпах прожекторів найчастіше направляються на декоративні елементи фасаду:

розетки;

замковий камінь;

капітель колони;

дверний бубон;

арка;

фільонка і візерунок - ліпнина;

балюстраду балкона і ганку;

фігурний карниз.

Назви елементів частково перейшли зі словника зодчих. Розетка означає ліпна прикраса у вигляді кола, найчастіше схожа на квітку. Розташовується над дверима входу або балкона. Рідше під виступом даху.Візерунок відрізняється довільною формою. Ліпнина представляє фрагмент візерунка рослинного походження, кріпиться на вільному просторі стіни, симетрично осі фасаду. Часто обрамляється рамкою фільонки довільної і прямокутної форми.
Використання декоративних елементів для фасадівТимпан над дверима - овальна арка, що представляє продовження дверного отвору. Традиційно прикрашається мозаїкою або ліпниною. Бюджетний варіант являє віконне скло в фігурної рамі.У таблицю зібрані основні фасадні елементи, що застосовуються в наш час, і місця їх розташування:

Вигнутий навіс над ганком виглядає як арка. Це може бути і перехід між корпусами з напівкруглим склепінням. Часто його роблять з виступаючими ребрами і навіть прикрашають квадрати западин розетками. Будинок набуває загадковий вигляд, коли світлом виділяється арка з її ліпними елементами і просто молдінгами. Додатково використовуються смуги світлодіодних світильників, що підкреслюють форму арки.

Види використовуваних світильників

В архітектурному освітленні задіють практично всі типи існуючих світильників. Але до них пред'являють зовсім інші вимоги, ніж до тих, що ставлять всередині приміщень. Ось ці вимоги:

можливість працювати за будь-яких кліматичних умовах;

герметичність корпусу, відсутність додаткових швів;

100% електробезпека, пожежна безпека;

стійкість до механічного впливу;

високий ступінь пило-, вологозахисту (від IP65);

зручність в обслуговуванні;

корпус з нержавійки, алюмінію, листової сталі з антикорозійним покриттям.

Зараз випускають такі джерела світла для фасадів:Лампи для таких пристроїв бувають люмінесцентними, металогалогенними, але перспективними вважаються тільки світлодіодні. Їх переваги - максимальна яскравість і невелика потужність, а також тривалий термін служби. Діоди працюють при температурах -40 ... + 40 градусів, швидко і легко запускаються, не блимають. Спектр колірної температури діодів величезний (2700-6500 К), тому дизайнер зможе підібрати тон, відтінок, текстуру світла. Особливі форми діодів - лінійки і шнури. Це стрічки з круглим або прямокутним перетином, що випускаються в різних варіаціях.Деякі вчені відзначають ризик "світлового забруднення", яке порушує здоров'я людей і не дає споглядати чисте нічне небо в містах. Вирішити проблему можуть особливі технології, що знижують інтенсивність такого типу забруднення і мінімізують витрати на електроенергію. Повністю обійтися без светодизайна будівель не можна - він несе декоративну і практичну функції, тому застосовується повсюдно.

Матеріали для виготовлення архітектурних деталей

В архітектурі з самих древніх часів використовувалося все різноманіття матеріалів, які тільки могла запропонувати та епоха.

Талановиті архітектори пристосовували для своїх цілей різні типи каменю, бетонні суміші, вапно, цемент, крейда, метали, дерево усіляких порід, скло, фарби.Практично весь перелік матеріалів, який тільки був доступний творцеві, йшов для реалізації його задумів.

Наприклад, сьогоднішні архітектори мають більше можливостей і активно використовують в будівництві синтетичні матеріали, пластмасу, профільовані листи, черепицю і багато іншого.В якості висновку скажімо, що архітектура - це дуже складна і різноманітна сфера діяльності, вивчення якої цілком може зайняти чимало часу.

Матеріали фасадного декору

Декоративна фасадна ліпнина виготовляється з таких матеріалів:

Литого гіпсу;

полімер;

Пінополістиролу (пінопласту);

Пінополіуретану.

Фасадний декор з гіпсу сьогодні використовується досить рідко. Причин для цього декілька:

Велика вага гіпсових деталей, що ускладнює монтаж;

Висока вартість;

Низька стійкість гіпсу до атмосферних впливів.

Спроби поліпшити властивості декору, виготовленого на гіпсовому в'яжучому, привели до створення полімер. У цьому матеріалі роль з'єднує основи виконує не гіпс, а полімерна композиція. Вона надає елементам обробки стійкість до вологи і зменшує їх вартість. Для зниження ваги полімербетонна ліпнина виготовляється не суцільний, а у вигляді порожнього або тонкостінного профілю. Для підвищення стійкості до утворення тріщин її захищають шаром скловолокна.Підвищеним попитом сьогодні користується фасадний декор з пінопласту. Він легкий, недорогий і швидко монтується. До мінусів матеріалу слід віднести крихкість і нетривалий термін служби до капітального ремонту (6-8 років). Без гарного зовнішнього покриття пінопластовий декор може зруйнуватися за кілька сезонів. Через низької щільності він деформується під жаркими променями літнього сонця. Для захисту пінопласту виробники застосовують покриття на основі акрилу. Вони продовжують термін його служби до 15-20 років. При цьому вартість оброблених виробів істотно зростає.
Краще за інших в якості фасадного декору зарекомендував себе пінополіуретан. Це щільний і стійкий до зовнішніх впливів матеріал. Він довговічніше пінопласту, але відрізняється від нього більш високою ціною. Фасадний декор з пінополіуретану не вбирає вологу, не тріскається і не кришиться. Термін служби ліпнини, виготовленої з цього полімеру, досягає 30 років, а весь догляд за нею полягає в періодичному підфарбовування (1 раз в 10 років).

Вхід і елементи його прикрас

Архітектурний фасадний декорГоловний вхід в будівлю здавна називався парадним і відповідно будувався. До його елементів відносяться:

ступені;

ганок;

балюстрада;

колони і напівколони;

навіс;

двері і наличники.

Ганок може обмежуватися невеликим майданчиком перед дверима або переходити в терасу. Балюстрада з перилами обмежує край ступенів і ганку, доходить до стіни. Одночасно вона охороняє людей від падіння. Раніше це були фігурні різьблені стовпчики з гіпсу, дерева. Тепер їх замінили металом. Огорожа може бути і скляним з невидимими тонкими стійками. Все залежить від архітектурного стилю будинку.
Елементи фасаду будівліДля створення розкішного вигляду будівлі, досить освітити прожекторами гнуту лінію білої балюстради. Сходи та майданчик ганку з мармуру підкреслюють вишуканий смак господарів і достаток.Двері, і навіть ворота гаража, теж архітектурні елементи. Вони нерозривно пов'язані з образом будинку і повинні відповідати напрямку оформлення фасаду. Дверні лиштви в класичному стилі можуть виконуватися у вигляді напівколон з розкішними пілястрами - декоративними прикрасами вгорі. Їх давно не вирізують з каменю. Для обробки сучасного фасаду роблять з різних матеріалів, включаючи пінополістирол з покриттям фарбою по шпаклівці.

архітектурні елементи

антаблемент

Верхня горизонтальна частина споруди, зазвичай лежить на колонах. Антаблемент розділяться на несучу частину - архітрав, - на який спирається на нього фриз і вінчає частина - карниз.

Стінка, зведена над вінчають архітектурна споруда карнизом.

Балюстрада

Невисоку огорожу сходів, терас і балконів, що складається з ряду фігурних стовпчиків (балясин), з'єднаних зверху перилами. Сучасні конструкції значно поступаються таким спорудам в плані краси і вишуканості, але нітрохи не поступаються в надійності і практичності. У цьому можна переконатися, звернувшись на Фабрику перил - http://www.fplus.ru, яка спеціалізується на виробництві і монтажі перил, поручнів і огорож з нержавіючої сталі.

Невисокі фігурні стовпчики (іноді з різьбленим декором), що підтримують перила огороджень балконів і сходів.

Надбудова над будівлею, зазвичай кругла в плані.

Волюта

Тут повинна бути якась жарт про валюту. Архітектурна деталь у формі спіралеподібного завитка з кружком ( "очком") в центрі, характерна для стилю бароко.

Галерея (гульбище)

Довге крите світле приміщення, що примикає до стіни будівлі. Одну зі стін галереї замінюють колони, стовпи або балюстрада, що примикають до стіни будівлі.

Орнаментальний мотив з хвилеподібно звисаючих листя, квітів, стрічок і т. П., Характерний для бароко.

Фігурні завитки, що прикрашають верх стіни.

Напівкругла завершення ділянки стіни, що закриває прилеглий до неї внутрішній звід.

Верхня частина колони або пілястри різної форми.

Кам'яний або бетонний вертикальнийвиступ (ребро), що підсилює зовнішню стіну.

Декоративний стовпчик, складений з дрібних різьблених елементів.

Плоский вертикальний виступ на поверхні стіни.

поребрик

Вид цегляної кладки, при якій один ряд цегли укладається під кутом до зовнішньої поверхні стіни. До речі, логічно!

портал

Архітектурно оформлений вхід в будівлю.
Портал (лат. Porta - двері, ворота) - архітектурно оформлений головний вхід великого споруди, як правило, має масштабне обрамлення з детально розробленою орнаментацией. Поняття "портал" (в мініатюрі) також застосовується для позначення "П" образної рами каміна.
Подивіться-но на наші раздіжние портали для порталів!

Характерний елемент будівель, побудованих в стилі класицизму: ряд колон, поміщений перед фасадом будівлі.

Ділянка стіни між двома пілястрами.

Ротонда

Кругле в розрізі спорудження, зазвичай увінчана куполом. Ротонда часто завершує центральну частину будівлі в стилі класицизму.

сандрики

Невеликий карниз, розташований над отвором вікна або двері на фасаді будівлі, іноді спирається на консолі. Часто завершується фронтоном.

ширінка

Жарти в сторону. Ширінка - це гульфик, а ширінька - це декоративна прикраса у вигляді прямокутного поглиблення, іноді прикрашене ліпниною.

еркер

Виступаюча за площину фасаду частина приміщення.Тоді загляньте і дізнайтеся скільки вікон у Ермітажі і що там за лоджії у них?

Елементи фасаду будівлі: виготовлення декору і монтаж

Наша компанія надає цілий спектр послуг для корпоративних клієнтів. Команда висококваліфікованих фахівців за короткий термін виконає проект зовнішнього декору на будівлях в суворій відповідності до вимог замовника. Гарантією відмінної реалізації проектів виступає цілий ряд факторів:

висока кваліфікація і досвід співробітників, що дозволяє виконувати робочу документацію будівель;

використання сучасних високоякісних матеріалів у виробництві і монтажі;

великий досвід роботи з корпоративними замовниками, тісна співпраця та консультації протягом всього часу роботи над фасадом.

Вимоги до висвітлення

Підсвічування будівель встановлюється не тільки виходячи з бажання замовника. Перед монтажем обладнання фахівці враховують особливості будови - його стиль, геометрію елементівВажливо врахувати і схему розташування будинку, адже освітлення повинне добре виглядати на тлі підсвічування сусідніх будівель. Щоб створити контраст між фоном і фасадом будинку, слід організувати і вуличне освітлення двору, причому - особливим чиномНе менш важливим є правильний підбір світильників, прожекторів, інших освітлювальних приладів, а також розрахунок їх кількості. Так, будівлі для розваг і відпочинку оформляють яскравіше, а офіси потребують менше нав'язливому і кидком світлі. Історичні будівлі зовсім підсвічують так, щоб не порушити задумку зодчих. При покупці ламп враховують такі їх характеристики:Матеріал фасаду теж грає не останню роль при монтажі підсвічування зовні будівлі. Метал, скляні поверхні і глянець зменшують яскравість освітлення, можуть викликати появу сліпучих плям. Тут потрібно правильно розташовувати джерела світла, щоб освітленість була на належному рівні.

Є й інші вимоги до фасадної підсвічуванні. Монтувати обладнання треба так, щоб воно було доступне для ремонту і заміни ламп. На міських вулицях фасадне освітлення не повинно засліплювати проїжджаючих в автомобілях водіїв.

Норми і правила підсвічування будівель

Проектування светодизайна будівель відрізняється від розробки проектів інших типів освітлення. Доведеться здійснювати ретельні розрахункові роботи, після чого можна буде виконувати основні вузли, конструкції. Фахівці точно вимірюють найменші рельєфні вигини, всі елементи фасаду, вибирають місця установки щитів освітлення, а також систем управління та областей прокладки проводки.Існують певні нормативи по підбору та встановлення світильників. Прилади обов'язково повинні бути зовнішніми (зовнішніми), мати КСС - криві сили світла. Кут розсіювання світла становить 10-60 градусів. Розставляють світильники так, щоб точно реалізувати основну задумку дизайнера і виключити сліпуче вплив на мешканців з протилежного боку вулиці. План розташування світильників буде служити підставою для їх монтажу, тому він розраховується з високою точністю.Ось основні правила, які дотримуються при плануванні архітектурного освітлення:

колони висвітлюють прожекторами з вузькими променями розсіювання;

карнизи підсвічують особливими лінійними світильниками, що створюють довгу лінію, що світиться;

міжвіконний простінки першого поверху висвітлюють торшерами або іншими окремо стоять світильниками;

скульптури виділяють за допомогою металогалогенних ламп з індексом передачі кольору більше 80;

середня яскравість фасадів в залежності від значимості споруди становить 3-10 кд / кв. м.

Для виконання проекту використовують спеціальні комп'ютерні програми, що значно полегшують роботу архітектора. Після готовності всіх документів починається їх узгодження з контролюючими органами, і тільки потім можна приступати до монтажу.

Декор архітектурних споруд різних епох

Під декором розуміється вся сукупність різних елементів, які використовуються при оформленні будівлі - як його фасадної зовнішньої сторони, так і інтер'єру кімнат.

Яскравими прикладами декору можуть бути висічені на колонах зображення або об'ємні фігури, барвисті візерунки, інші подібні елементи.Весь декор прийнято ділити на два варіанти:

1. Активний декор. Служить не тільки для краси, а й для зв'язку споруди і його оформлення з навколишнім світом, середовищем його перебування і людьми навколо. Декор активного типу пов'язаний з формою, розмірами, призначенням споруди, а також його функцією і особливостями конструкції.

2. Пасивний декор. Відрізняється тим, що ніяк не пов'язаний з перерахованими вище факторами і є тільки красивим оформленням, цінних само по собі.

Для кожної минулої епохи характерний свій варіант декору. Він нерозривно пов'язаний з існуючим тоді загальним архітектурним стилем.Розподіл стилів по епохах виглядає так:

1. З 4 тисячоліття до н. е. і до 322 року н. е. діяв канонічний стиль, де переважали величезні розміри, прямі лінії, грандіозні масштаби. Декор зображувався у вигляді картин людей, тварин, божеств, різних арок, бійниць і т. Д. Все тут вселяло велич фараона або царя.

2. З 8 століття до н. е. і до 5 століття н. е. в Стародавній Греції і Римі виник класичний стиль. Тут архітектори звернулися від бога до людини, все почало оформлятися щодо просто, але легко, вишукано і практично.

3. 11 - 12 століття характеризував романський стиль і декор, що проявлялося в масивності, великій вазі тяжкості. При цьому в декорі переважали прості геометричні форми: овали, кола, квадрати і куби, призми. Дуже популярні були вежі з бійницями і невеличкими вікнами.

4. 13 - 14 століття - готичний стиль, який відзначився легкістю, спрямованістю до божественного і надприродного. Основний більшості конструкцій тут став каркас, який має великі арки і отвори.

5. У 9 - 17 століттях процвітав давньо-російський стиль і декор, який втілився головним чином в церквах і храмах, монастирях. Відрізняється святковим зовнішнім виглядом, ошатністю і в той же час величної простотою.

6. 13 - 17 століття - Ренесанс. Славний період відродження культури, коли почала цінуватися не тільки краса, а й гармонія, правильність геометричних форм і симетрія.

7. У 17 столітті розвинувся Бароко - яскравий і цікавий стиль, неспокійний, швидко мінливий, прикрашений масою класичних декоративних елементів. Тут в якості декору використовувалися скульптури, ліпнина, живопис та інші речі.

8. 17 - 19 століття - епоха класицизму. Збереглися кращі напрацювання минулих століть, але все стало простішим, строгим, ясним. Збереглися приємні м'які кольори, лаконічна обробка всередині і зовні.

Були також і інші найважливіші стилі і варіанти декорування, наприклад, унікальний Модерн 19 століття, але перерахувати їх все не так просто.

# data[].attributes.attachment_link.title
Архітектурні елементи фасаду

# data[].attributes.attachment_link.description
Архітектурно художнє освітлення фасаду зазвичай підкреслює горизонтальні лінії фасадів будівельУ темну пору потрібно освітлення території вулиць, площ, периметрів будинків. Архітектурна підсвічування фасадів будівель вирішує цю задачу, одночасно висвітлюючи зовнішні стіни, підкреслюючи окремі елементи. За допомогою спрямованих променів можна виділити привабливі місця на фасаді і приховати непоказні.

# data[].attributes.headline
9.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
9.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.headline
9.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
9.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://kartaza.biz.ua/arhitekturni-elementi-fasadu/

# data[].attributes.headline
8.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
8.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://vseosvita.ua/library/vigotovlenna-maketiv-arhitekturnih-sporud-414007.html

# data[].attributes.headline
8.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.subject
8.11.22р.Виготовлення споруд та архітектурних елементів

# data[].attributes.body
https://vseosvita.ua/library/vigotovlenna-maketiv-arhitekturnih-sporud-414007.html

# data[].attributes.headline
2.11.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
2.11.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
2.11.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
2.11.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
1.11.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
1.11.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
1.11.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
1.11.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
1.11.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
1.11.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
1.11.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
1.11.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
26.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
26.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
26.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
26.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
25.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
25.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Дуже часто архітектурний макет будинку або будь-якого іншого споруди потрібно не просто поставити на подмакетник, а оточити схожим на реальність ландшафтом. Щоб навколо були дерева, кущі, повз пробігав струмочок з пагорба.
Але як і з чого зробити? Який матеріал потрібен? Якими знаннями потрібно володіти?

Для початку потрібно визначитися, якого розміру буде ваш шматочок природи з вашим будиночком.

Потім підібрати шматок досить твердого матеріалу.Це може бути товстий картон, шматок ДВП (деревно-волокниста панель, з якої роблять задні стінки меблів). Лист товстого пластику або оргскла. Загалом щось жорстке, основа, на якій ми і будемо розміщувати всі елементи ландшафту.

На окремому аркуші паперу, ватман, бажано в масштабі 1:1 намалюйте план місцевості, з розміткою (плямою) вашої основної конструкції для якої й робиться весь ландшафт.

Згадайте правила художньої композиції, щоб другорядні деталі не відволікали від основного задуму всього проекту. Ми робимо не ліс і річку а антураж, оточення вашою головною задумки, її обрамлення.
На вашому плані має бути чітко промальовані всі деталі, де йде струмочок, де починається підніжжя пагорба або гори, як пройдуть стежки або доріжки. Окремо стоячі дерева і кущі, загалом все що буде на макеті крім будинку.
Ви повинні чітко уявляти як все це буде виглядати. Поставте свій будиночок на основу ландшафту, покрутіть його, подивіться як його краще поставити, як все інше буде розподілятися.

А тепер безпосередньо перейдемо до виготовлення самого ландшафту.
Коли на вашому подмакетнике (так називається підстава макета) будуть розмічені всі низовини і височини, можна приступати до самого рельєфу. Якщо у вас будуть яри або струмок (річка) означає їх дно буде нижня точка всього макета. і відносно цієї точки весь рельєф потрібно піднімати.
Тут існує багато технологій створення рельєфу, ми візьмемо одну з них.
Для початку потрібно зробити каркас самої височини. Його можна зробити латами з листів картону, шматків пакувального картону (гофрокартону). Проміжки між латами можна заповнити будь-яким матеріалом.

Якщо ви заповнили проміжки пінопластом, приклейте його.Потім пінопласт потрібно попередньо підрізати прибравши нерівності і підігнавши приблизно під рельєф пагорба (гори).
На даному етапі формування рельєфу бажано мати фотографії тієї приблизно височини яку ви зібралися зобразити. Скеляста це порода або просто порослий мохом пагорб. Це допоможе вам і зараз і надалі.

Дайте добре висохнути наповнювачу вашої обрешітки.
В залежності від обраної вами грунту (каміння, трава, скелясті виступи) формується подальша структура височини.
Щоб пом'якшити складки і надати їм реалістичність можна обмазати каркас пластиліном, мастикою, шпаклівки для вирівнювання стін і кутів.

На даному етапі частіше заходьте в будівельні магазини. Як правило, там ви знайдете все необхідне.
Загляньте в аптеку, там продається марля і бинт просочені гіпсом. Розмочені у воді і розкладені на рельєфі вони чудово передають складки місцевості.
Подібним же чином формуються берега і інші ділянки місцевості.
Ніде на макеті не повинно бути щілин, тріщин (якщо тільки це не ваша задумка), порожнеч і рівних гладких ділянок, якщо це не асфальт.
Вся конструкція рельєфу повинна бути міцною, надійною, не трястися і не хитатися. Інакше ви, з часом, отримаєте тріщини.

Підготовка до фарбування.
Наступний етап один з найбільш важливих. Фарбування готового рельєфу багато в чому визначає реалістичність всього макета. Ви повинні добре знати яку місцевість ви вдаєте, яка там флора. Час року.
І знову таки бажано мати масу фото. Якщо місцевість у вас під боком, не скласти праці відфотогрувати якомога більше фотографій, особливо деталей. Стирчить корінь дерева посередині стежки, окремо лежачий камінь, засохле дерево. Ці деталі допоможуть вам надати всьому особливу реалістичність.

Підготовка до фарбування полягає в ретельній обробці поверхні під обрану вами фарбу.
Не обмежуйте себе одним типом фарб, навіть якщо у вас їх повний комплект. Аерозольні фарби, колерована водоемульсіонка, гуаш, темпера, акварель, акрил. Все може піти у справу. Пам'ятаєте у кожного типу фарби своя особлива світловідбиваюча особливість.

Будьте уважні на природі, на вулиці, подмечайте все що вас оточує.
Ми розглянули один з методів створення ландшафту, на озброєнні фахівців в області макетування завжди безліч різних технологій і способів. Результати роботи над рельєфом різних макетів можна переглянути в портфоліо нашої макетної майстерні.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
реалістичність

# data[].attributes.attachment_link.title
Макетування. Як виготовити складний рельєф для макета. Один із способів.

# data[].attributes.attachment_link.description
Дуже часто архітектурний макет будинку або будь-якого іншого споруди потрібно не просто поставити на подмакетник, а оточити схожим на реальність ландшафтом. Щоб навколо були дерева, кущі, повз пробігав струмочок з пагорба. Але як і з чого зробити? Який матеріал потрібен? Якими знаннями потрібно володіти?

# data[].attributes.headline
25.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
25.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Дуже часто архітектурний макет будинку або будь-якого іншого споруди потрібно не просто поставити на подмакетник, а оточити схожим на реальність ландшафтом. Щоб навколо були дерева, кущі, повз пробігав струмочок з пагорба.
Але як і з чого зробити? Який матеріал потрібен? Якими знаннями потрібно володіти?

Для початку потрібно визначитися, якого розміру буде ваш шматочок природи з вашим будиночком.

Потім підібрати шматок досить твердого матеріалу.Це може бути товстий картон, шматок ДВП (деревно-волокниста панель, з якої роблять задні стінки меблів). Лист товстого пластику або оргскла. Загалом щось жорстке, основа, на якій ми і будемо розміщувати всі елементи ландшафту.

На окремому аркуші паперу, ватман, бажано в масштабі 1:1 намалюйте план місцевості, з розміткою (плямою) вашої основної конструкції для якої й робиться весь ландшафт.

Згадайте правила художньої композиції, щоб другорядні деталі не відволікали від основного задуму всього проекту. Ми робимо не ліс і річку а антураж, оточення вашою головною задумки, її обрамлення.
На вашому плані має бути чітко промальовані всі деталі, де йде струмочок, де починається підніжжя пагорба або гори, як пройдуть стежки або доріжки. Окремо стоячі дерева і кущі, загалом все що буде на макеті крім будинку.
Ви повинні чітко уявляти як все це буде виглядати. Поставте свій будиночок на основу ландшафту, покрутіть його, подивіться як його краще поставити, як все інше буде розподілятися.

А тепер безпосередньо перейдемо до виготовлення самого ландшафту.
Коли на вашому подмакетнике (так називається підстава макета) будуть розмічені всі низовини і височини, можна приступати до самого рельєфу. Якщо у вас будуть яри або струмок (річка) означає їх дно буде нижня точка всього макета. і відносно цієї точки весь рельєф потрібно піднімати.
Тут існує багато технологій створення рельєфу, ми візьмемо одну з них.
Для початку потрібно зробити каркас самої височини. Його можна зробити латами з листів картону, шматків пакувального картону (гофрокартону). Проміжки між латами можна заповнити будь-яким матеріалом.

Якщо ви заповнили проміжки пінопластом, приклейте його.Потім пінопласт потрібно попередньо підрізати прибравши нерівності і підігнавши приблизно під рельєф пагорба (гори).
На даному етапі формування рельєфу бажано мати фотографії тієї приблизно височини яку ви зібралися зобразити. Скеляста це порода або просто порослий мохом пагорб. Це допоможе вам і зараз і надалі.

Дайте добре висохнути наповнювачу вашої обрешітки.
В залежності від обраної вами грунту (каміння, трава, скелясті виступи) формується подальша структура височини.
Щоб пом'якшити складки і надати їм реалістичність можна обмазати каркас пластиліном, мастикою, шпаклівки для вирівнювання стін і кутів.

На даному етапі частіше заходьте в будівельні магазини. Як правило, там ви знайдете все необхідне.
Загляньте в аптеку, там продається марля і бинт просочені гіпсом. Розмочені у воді і розкладені на рельєфі вони чудово передають складки місцевості.
Подібним же чином формуються берега і інші ділянки місцевості.
Ніде на макеті не повинно бути щілин, тріщин (якщо тільки це не ваша задумка), порожнеч і рівних гладких ділянок, якщо це не асфальт.
Вся конструкція рельєфу повинна бути міцною, надійною, не трястися і не хитатися. Інакше ви, з часом, отримаєте тріщини.

Підготовка до фарбування.
Наступний етап один з найбільш важливих. Фарбування готового рельєфу багато в чому визначає реалістичність всього макета. Ви повинні добре знати яку місцевість ви вдаєте, яка там флора. Час року.
І знову таки бажано мати масу фото. Якщо місцевість у вас під боком, не скласти праці відфотогрувати якомога більше фотографій, особливо деталей. Стирчить корінь дерева посередині стежки, окремо лежачий камінь, засохле дерево. Ці деталі допоможуть вам надати всьому особливу реалістичність.

Підготовка до фарбування полягає в ретельній обробці поверхні під обрану вами фарбу.
Не обмежуйте себе одним типом фарб, навіть якщо у вас їх повний комплект. Аерозольні фарби, колерована водоемульсіонка, гуаш, темпера, акварель, акрил. Все може піти у справу. Пам'ятаєте у кожного типу фарби своя особлива світловідбиваюча особливість.

Будьте уважні на природі, на вулиці, подмечайте все що вас оточує.
Ми розглянули один з методів створення ландшафту, на озброєнні фахівців в області макетування завжди безліч різних технологій і способів. Результати роботи над рельєфом різних макетів можна переглянути в портфоліо нашої макетної майстерні.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
реалістичність

# data[].attributes.attachment_link.title
Макетування. Як виготовити складний рельєф для макета. Один із способів.

# data[].attributes.attachment_link.description
Дуже часто архітектурний макет будинку або будь-якого іншого споруди потрібно не просто поставити на подмакетник, а оточити схожим на реальність ландшафтом. Щоб навколо були дерева, кущі, повз пробігав струмочок з пагорба. Але як і з чого зробити? Який матеріал потрібен? Якими знаннями потрібно володіти?

# data[].attributes.headline
19.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
19.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
19.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
19.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.headline
18.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
18.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Дуже часто архітектурний макет будинку або будь-якого іншого споруди потрібно не просто поставити на подмакетник, а оточити схожим на реальність ландшафтом. Щоб навколо були дерева, кущі, повз пробігав струмочок з пагорба.
Але як і з чого зробити? Який матеріал потрібен? Якими знаннями потрібно володіти?

Для початку потрібно визначитися, якого розміру буде ваш шматочок природи з вашим будиночком.

Потім підібрати шматок досить твердого матеріалу.Це може бути товстий картон, шматок ДВП (деревно-волокниста панель, з якої роблять задні стінки меблів). Лист товстого пластику або оргскла. Загалом щось жорстке, основа, на якій ми і будемо розміщувати всі елементи ландшафту.

На окремому аркуші паперу, ватман, бажано в масштабі 1:1 намалюйте план місцевості, з розміткою (плямою) вашої основної конструкції для якої й робиться весь ландшафт.

Згадайте правила художньої композиції, щоб другорядні деталі не відволікали від основного задуму всього проекту. Ми робимо не ліс і річку а антураж, оточення вашою головною задумки, її обрамлення.
На вашому плані має бути чітко промальовані всі деталі, де йде струмочок, де починається підніжжя пагорба або гори, як пройдуть стежки або доріжки. Окремо стоячі дерева і кущі, загалом все що буде на макеті крім будинку.
Ви повинні чітко уявляти як все це буде виглядати. Поставте свій будиночок на основу ландшафту, покрутіть його, подивіться як його краще поставити, як все інше буде розподілятися.

А тепер безпосередньо перейдемо до виготовлення самого ландшафту.
Коли на вашому подмакетнике (так називається підстава макета) будуть розмічені всі низовини і височини, можна приступати до самого рельєфу. Якщо у вас будуть яри або струмок (річка) означає їх дно буде нижня точка всього макета. і відносно цієї точки весь рельєф потрібно піднімати.
Тут існує багато технологій створення рельєфу, ми візьмемо одну з них.
Для початку потрібно зробити каркас самої височини. Його можна зробити латами з листів картону, шматків пакувального картону (гофрокартону). Проміжки між латами можна заповнити будь-яким матеріалом.

Якщо ви заповнили проміжки пінопластом, приклейте його.Потім пінопласт потрібно попередньо підрізати прибравши нерівності і підігнавши приблизно під рельєф пагорба (гори).
На даному етапі формування рельєфу бажано мати фотографії тієї приблизно височини яку ви зібралися зобразити. Скеляста це порода або просто порослий мохом пагорб. Це допоможе вам і зараз і надалі.

Дайте добре висохнути наповнювачу вашої обрешітки.
В залежності від обраної вами грунту (каміння, трава, скелясті виступи) формується подальша структура височини.
Щоб пом'якшити складки і надати їм реалістичність можна обмазати каркас пластиліном, мастикою, шпаклівки для вирівнювання стін і кутів.

На даному етапі частіше заходьте в будівельні магазини. Як правило, там ви знайдете все необхідне.
Загляньте в аптеку, там продається марля і бинт просочені гіпсом. Розмочені у воді і розкладені на рельєфі вони чудово передають складки місцевості.
Подібним же чином формуються берега і інші ділянки місцевості.
Ніде на макеті не повинно бути щілин, тріщин (якщо тільки це не ваша задумка), порожнеч і рівних гладких ділянок, якщо це не асфальт.
Вся конструкція рельєфу повинна бути міцною, надійною, не трястися і не хитатися. Інакше ви, з часом, отримаєте тріщини.

Підготовка до фарбування.
Наступний етап один з найбільш важливих. Фарбування готового рельєфу багато в чому визначає реалістичність всього макета. Ви повинні добре знати яку місцевість ви вдаєте, яка там флора. Час року.
І знову таки бажано мати масу фото. Якщо місцевість у вас під боком, не скласти праці відфотогрувати якомога більше фотографій, особливо деталей. Стирчить корінь дерева посередині стежки, окремо лежачий камінь, засохле дерево. Ці деталі допоможуть вам надати всьому особливу реалістичність.

Підготовка до фарбування полягає в ретельній обробці поверхні під обрану вами фарбу.
Не обмежуйте себе одним типом фарб, навіть якщо у вас їх повний комплект. Аерозольні фарби, колерована водоемульсіонка, гуаш, темпера, акварель, акрил. Все може піти у справу. Пам'ятаєте у кожного типу фарби своя особлива світловідбиваюча особливість.

Будьте уважні на природі, на вулиці, подмечайте все що вас оточує.
Ми розглянули один з методів створення ландшафту, на озброєнні фахівців в області макетування завжди безліч різних технологій і способів. Результати роботи над рельєфом різних макетів можна переглянути в портфоліо нашої макетної майстерні.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
реалістичність

# data[].attributes.attachment_link.title
Макетування. Як виготовити складний рельєф для макета. Один із способів.

# data[].attributes.attachment_link.description
Дуже часто архітектурний макет будинку або будь-якого іншого споруди потрібно не просто поставити на подмакетник, а оточити схожим на реальність ландшафтом. Щоб навколо були дерева, кущі, повз пробігав струмочок з пагорба. Але як і з чого зробити? Який матеріал потрібен? Якими знаннями потрібно володіти?

# data[].attributes.headline
18.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
18.10.22рВиготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
http://divka.pp.ua/4684-maketuvannya-yak-vigotoviti-skladniy-relyef-dlya-maketa-odin-z-sposobv.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Дуже часто архітектурний макет будинку або будь-якого іншого споруди потрібно не просто поставити на подмакетник, а оточити схожим на реальність ландшафтом. Щоб навколо були дерева, кущі, повз пробігав струмочок з пагорба.
Але як і з чого зробити? Який матеріал потрібен? Якими знаннями потрібно володіти?

Для початку потрібно визначитися, якого розміру буде ваш шматочок природи з вашим будиночком.

Потім підібрати шматок досить твердого матеріалу.Це може бути товстий картон, шматок ДВП (деревно-волокниста панель, з якої роблять задні стінки меблів). Лист товстого пластику або оргскла. Загалом щось жорстке, основа, на якій ми і будемо розміщувати всі елементи ландшафту.

На окремому аркуші паперу, ватман, бажано в масштабі 1:1 намалюйте план місцевості, з розміткою (плямою) вашої основної конструкції для якої й робиться весь ландшафт.

Згадайте правила художньої композиції, щоб другорядні деталі не відволікали від основного задуму всього проекту. Ми робимо не ліс і річку а антураж, оточення вашою головною задумки, її обрамлення.
На вашому плані має бути чітко промальовані всі деталі, де йде струмочок, де починається підніжжя пагорба або гори, як пройдуть стежки або доріжки. Окремо стоячі дерева і кущі, загалом все що буде на макеті крім будинку.
Ви повинні чітко уявляти як все це буде виглядати. Поставте свій будиночок на основу ландшафту, покрутіть його, подивіться як його краще поставити, як все інше буде розподілятися.

А тепер безпосередньо перейдемо до виготовлення самого ландшафту.
Коли на вашому подмакетнике (так називається підстава макета) будуть розмічені всі низовини і височини, можна приступати до самого рельєфу. Якщо у вас будуть яри або струмок (річка) означає їх дно буде нижня точка всього макета. і відносно цієї точки весь рельєф потрібно піднімати.
Тут існує багато технологій створення рельєфу, ми візьмемо одну з них.
Для початку потрібно зробити каркас самої височини. Його можна зробити латами з листів картону, шматків пакувального картону (гофрокартону). Проміжки між латами можна заповнити будь-яким матеріалом.

Якщо ви заповнили проміжки пінопластом, приклейте його.Потім пінопласт потрібно попередньо підрізати прибравши нерівності і підігнавши приблизно під рельєф пагорба (гори).
На даному етапі формування рельєфу бажано мати фотографії тієї приблизно височини яку ви зібралися зобразити. Скеляста це порода або просто порослий мохом пагорб. Це допоможе вам і зараз і надалі.

Дайте добре висохнути наповнювачу вашої обрешітки.
В залежності від обраної вами грунту (каміння, трава, скелясті виступи) формується подальша структура височини.
Щоб пом'якшити складки і надати їм реалістичність можна обмазати каркас пластиліном, мастикою, шпаклівки для вирівнювання стін і кутів.

На даному етапі частіше заходьте в будівельні магазини. Як правило, там ви знайдете все необхідне.
Загляньте в аптеку, там продається марля і бинт просочені гіпсом. Розмочені у воді і розкладені на рельєфі вони чудово передають складки місцевості.
Подібним же чином формуються берега і інші ділянки місцевості.
Ніде на макеті не повинно бути щілин, тріщин (якщо тільки це не ваша задумка), порожнеч і рівних гладких ділянок, якщо це не асфальт.
Вся конструкція рельєфу повинна бути міцною, надійною, не трястися і не хитатися. Інакше ви, з часом, отримаєте тріщини.

Підготовка до фарбування.
Наступний етап один з найбільш важливих. Фарбування готового рельєфу багато в чому визначає реалістичність всього макета. Ви повинні добре знати яку місцевість ви вдаєте, яка там флора. Час року.
І знову таки бажано мати масу фото. Якщо місцевість у вас під боком, не скласти праці відфотогрувати якомога більше фотографій, особливо деталей. Стирчить корінь дерева посередині стежки, окремо лежачий камінь, засохле дерево. Ці деталі допоможуть вам надати всьому особливу реалістичність.

Підготовка до фарбування полягає в ретельній обробці поверхні під обрану вами фарбу.
Не обмежуйте себе одним типом фарб, навіть якщо у вас їх повний комплект. Аерозольні фарби, колерована водоемульсіонка, гуаш, темпера, акварель, акрил. Все може піти у справу. Пам'ятаєте у кожного типу фарби своя особлива світловідбиваюча особливість.

Будьте уважні на природі, на вулиці, подмечайте все що вас оточує.
Ми розглянули один з методів створення ландшафту, на озброєнні фахівців в області макетування завжди безліч різних технологій і способів. Результати роботи над рельєфом різних макетів можна переглянути в портфоліо нашої макетної майстерні.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
реалістичність

# data[].attributes.attachment_link.title
Макетування. Як виготовити складний рельєф для макета. Один із способів.

# data[].attributes.attachment_link.description
Дуже часто архітектурний макет будинку або будь-якого іншого споруди потрібно не просто поставити на подмакетник, а оточити схожим на реальність ландшафтом. Щоб навколо були дерева, кущі, повз пробігав струмочок з пагорба. Але як і з чого зробити? Який матеріал потрібен? Якими знаннями потрібно володіти?

# data[].attributes.headline
12.10.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
12.10.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=pxDPSb_zo_o

# data[].attributes.attachment_link.title
Диорама от А до Я #1. Как сделать дерево для диорамы или макета из подручных материалов? DIY.

# data[].attributes.headline
12.10.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
12.10.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=pxDPSb_zo_o

# data[].attributes.attachment_link.title
Диорама от А до Я #1. Как сделать дерево для диорамы или макета из подручных материалов? DIY.

# data[].attributes.headline
11.10.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
11.10.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=FeqmX2EXfFM

# data[].attributes.attachment_link.title
Листва из поролона  для деревьев.  / крона для дерева на диораму

# data[].attributes.headline
11.10.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
11.10.22р.Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=FeqmX2EXfFM

# data[].attributes.attachment_link.title
Листва из поролона  для деревьев.  / крона для дерева на диораму

# data[].attributes.headline
05.10.22 р. Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
05.10.22 р. Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=7FO7y57DM98

# data[].attributes.attachment_link.title
Диорама от А до Я #14. КАК СДЕЛАТЬ Кусты для диорамы СВОИМИ РУКАМИ? Самодельный флок.

# data[].attributes.headline
05.10.22 р. Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.subject
05.10.22 р. Виготовлення рельєфу та деталей (трава,кущі,дерева) місцевості

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=7FO7y57DM98

# data[].attributes.attachment_link.title
Диорама от А до Я #14. КАК СДЕЛАТЬ Кусты для диорамы СВОИМИ РУКАМИ? Самодельный флок.

# data[].attributes.headline
04.10.22Р. Пошук сюжетів для фонової частини діорами.Створення задньої частини діорами

# data[].attributes.subject
04.10.22Р. Пошук сюжетів для фонової частини діорами.Створення задньої частини діорами

# data[].attributes.body
http://www.museum.dp.ua/dioramaevents.html

# data[].attributes.attachment_link.title
Сюжет діорами «Битва за Дніпро»

# data[].attributes.attachment_link.description
Левітан про звільнення м. Дніпропетровськ (аудіозапис)

# data[].attributes.headline
04.10.22Р. Пошук сюжетів для фонової частини діорами.Створення задньої частини діорами

# data[].attributes.subject
04.10.22Р. Пошук сюжетів для фонової частини діорами.Створення задньої частини діорами

# data[].attributes.body
http://www.museum.dp.ua/dioramaevents.html

# data[].attributes.attachment_link.title
Сюжет діорами «Битва за Дніпро»

# data[].attributes.attachment_link.description
Левітан про звільнення м. Дніпропетровськ (аудіозапис)

# data[].attributes.headline
28.09.22Р. Підбирання матеріалів та інструментів.Проектування футляра для діорами з урхуванням кутів зору

# data[].attributes.subject
28.09.22Р. Підбирання матеріалів та інструментів.Проектування футляра для діорами з урхуванням кутів зору

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=yiKGRtD-pgw

# data[].attributes.attachment_link.title
ДИОРАМА "ПОКОРИТЕЛЬ ПОЛЮСА" СВОИМИ РУКАМИ

# data[].attributes.headline
28.09.22Р. Підбирання матеріалів та інструментів.Проектування футляра для діорами з урхуванням кутів зору

# data[].attributes.subject
28.09.22Р. Підбирання матеріалів та інструментів.Проектування футляра для діорами з урхуванням кутів зору

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=yiKGRtD-pgw

# data[].attributes.attachment_link.title
ДИОРАМА "ПОКОРИТЕЛЬ ПОЛЮСА" СВОИМИ РУКАМИ

# data[].attributes.headline
27.09.22р. Демонстрація діорам.Вибір теми.Вивчення історичних довідок.

# data[].attributes.subject
27.09.22р. Демонстрація діорам.Вибір теми.Вивчення історичних довідок.

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Діорама#Історія

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Діора́ма - стрічкоподібна, зігнута півколом живописна картина з переднім наочним планом (споруди, реальні і бутафорські предмети). Діораму відносять до масового видовищного мистецтва, в якому ілюзія присутності глядача в природному просторі досягається синтезом художніх і технічних засобів.

Діорами розраховані на штучне освітлення і часто розташовуються в спеціальних павільйонах або музеях. Величезну роль в експонуванні діорами грають устаткування експозиційного залу і конструкція оглядового майданчика, а також світло і звук (музичний і дикторський супровід). Більшість діорам присвячена історичним битвам. Найширше діорама застосовується в музейній практиці як особливий спосіб подачі документального матеріалу, підкріплений образною емоційністю.

Перша діорама була створена у Франції в 1822 році Луї Жаком Дагером, винахідником фотографії. Складні механізми і витончена гра світла разом з дзеркалами і запоною розмірами 22×14 м діорами Дагера і Бутона тримали в напрузі глядачів, перед якими кожні 15 хвилин мінялися сюжети: гори, руїни готичних замків, італійські пейзажі.

Пізніше декоратором Гроніусом була створена діорама в Берліні, звідки в 1851 р. вона була переведена до Петербургу, де здобула популярність під назвою панорами Палермо. Відвідувачі входили всередину круглої будівлі і по сходах піднімалися в павільйон, з якого відкривався на всі боки вигляд на Палермо і його околиці. Павільйон знаходився як би усередині монастирської будівлі, двір якої був вистеленний кам'яними плитами; поблизу було видно дзвіницю (все - живопис), з якою при настанні смеркового освітлення було чутно звуки дзвонів, які закликали до вечірньої молитви, що сприяло посиленню ілюзії, вироблюваною прекрасно написаною декорацією.

Перша радянська діорама "Взяття Ростова", присвячена подіям Громадянської війни в Росії, була створена в 1929 році Митрофаном Грековим. Діорама була втрачена в роки німецько-радянської війни.

У створенні діорам брали участь М. І. Авілов, В. К. Биляницький-Бируля, Г. М. Горєлов, Б. В. Іогансон, А. А. Лабас, А. В. Моравов, А. А. Пластов, Г. К. Савицький, В. С. Сварог, П. П. Соколов-Скаля, а також члени Студії військових художників імені М. Б. Грекова, створеної 1934 року.

У 1977 році Юхим Дешалит створив найбільшу у світі пересувну діораму "Панорама Москви", яка з успіхом експонувалася у Філадельфії ( США), Софії ( Болгарія), Лондоні і Туреччині, а з 1980 року до початку перебудови - на ВДНГ в Москві.

В моделізмі під діорамою розуміють модель детально відтворену разом з оточуючим середовищем. Часто зустрічаються діорами, де показано певну сцену, чи історичну подію.

# data[].attributes.attachment_link.title
Діорама - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Діора́ма - стрічкоподібна, зігнута півколом живописна картина з переднім наочним планом (споруди, реальні і бутафорські предмети). Діораму відносять до масового видовищного мистецтва, в якому ілюзія присутності глядача в природному просторі досягається синтезом художніх і технічних засобів. Діорами розраховані на штучне освітлення і часто розташовуються в спеціальних павільйонах або музеях.

# data[].attributes.headline
27.09.22р. Демонстрація діорам.Вибір теми.Вивчення історичних довідок.

# data[].attributes.subject
27.09.22р. Демонстрація діорам.Вибір теми.Вивчення історичних довідок.

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Діорама#Історія

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Діора́ма - стрічкоподібна, зігнута півколом живописна картина з переднім наочним планом (споруди, реальні і бутафорські предмети). Діораму відносять до масового видовищного мистецтва, в якому ілюзія присутності глядача в природному просторі досягається синтезом художніх і технічних засобів.

Діорами розраховані на штучне освітлення і часто розташовуються в спеціальних павільйонах або музеях. Величезну роль в експонуванні діорами грають устаткування експозиційного залу і конструкція оглядового майданчика, а також світло і звук (музичний і дикторський супровід). Більшість діорам присвячена історичним битвам. Найширше діорама застосовується в музейній практиці як особливий спосіб подачі документального матеріалу, підкріплений образною емоційністю.

Перша діорама була створена у Франції в 1822 році Луї Жаком Дагером, винахідником фотографії. Складні механізми і витончена гра світла разом з дзеркалами і запоною розмірами 22×14 м діорами Дагера і Бутона тримали в напрузі глядачів, перед якими кожні 15 хвилин мінялися сюжети: гори, руїни готичних замків, італійські пейзажі.

Пізніше декоратором Гроніусом була створена діорама в Берліні, звідки в 1851 р. вона була переведена до Петербургу, де здобула популярність під назвою панорами Палермо. Відвідувачі входили всередину круглої будівлі і по сходах піднімалися в павільйон, з якого відкривався на всі боки вигляд на Палермо і його околиці. Павільйон знаходився як би усередині монастирської будівлі, двір якої був вистеленний кам'яними плитами; поблизу було видно дзвіницю (все - живопис), з якою при настанні смеркового освітлення було чутно звуки дзвонів, які закликали до вечірньої молитви, що сприяло посиленню ілюзії, вироблюваною прекрасно написаною декорацією.

Перша радянська діорама "Взяття Ростова", присвячена подіям Громадянської війни в Росії, була створена в 1929 році Митрофаном Грековим. Діорама була втрачена в роки німецько-радянської війни.

У створенні діорам брали участь М. І. Авілов, В. К. Биляницький-Бируля, Г. М. Горєлов, Б. В. Іогансон, А. А. Лабас, А. В. Моравов, А. А. Пластов, Г. К. Савицький, В. С. Сварог, П. П. Соколов-Скаля, а також члени Студії військових художників імені М. Б. Грекова, створеної 1934 року.

У 1977 році Юхим Дешалит створив найбільшу у світі пересувну діораму "Панорама Москви", яка з успіхом експонувалася у Філадельфії ( США), Софії ( Болгарія), Лондоні і Туреччині, а з 1980 року до початку перебудови - на ВДНГ в Москві.

В моделізмі під діорамою розуміють модель детально відтворену разом з оточуючим середовищем. Часто зустрічаються діорами, де показано певну сцену, чи історичну подію.

# data[].attributes.attachment_link.title
Діорама - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Діора́ма - стрічкоподібна, зігнута півколом живописна картина з переднім наочним планом (споруди, реальні і бутафорські предмети). Діораму відносять до масового видовищного мистецтва, в якому ілюзія присутності глядача в природному просторі досягається синтезом художніх і технічних засобів. Діорами розраховані на штучне освітлення і часто розташовуються в спеціальних павільйонах або музеях.

# data[].attributes.headline
21.09.22р. Споруди та архітектурні еленти.Батальна дія динаміка і статика.Задній фон.Ілюзорність непомітного переходу.Фарбування і підготовка докуметації

# data[].attributes.subject
21.09.22р. Споруди та архітектурні еленти.Батальна дія динаміка і статика.Задній фон.Ілюзорність непомітного переходу.Фарбування і підготовка докуметації

# data[].attributes.body
http://slovopedia.org.ua/44/53396/296874.html

# data[].attributes.headline
21.09.22р. Споруди та архітектурні еленти.Батальна дія динаміка і статика.Задній фон.Ілюзорність непомітного переходу.Фарбування і підготовка докуметації

# data[].attributes.subject
21.09.22р. Споруди та архітектурні еленти.Батальна дія динаміка і статика.Задній фон.Ілюзорність непомітного переходу.Фарбування і підготовка докуметації

# data[].attributes.body
http://slovopedia.org.ua/44/53396/296874.html

# data[].attributes.headline
20.09.22р. Наповненість простору дією,предметами,відповідність деталей часу.Додаткове деталювання та спеціальні ефекти.Рельєф місцевості

# data[].attributes.subject
20.09.22р. Наповненість простору дією,предметами,відповідність деталей часу.Додаткове деталювання та спеціальні ефекти.Рельєф місцевості

# data[].attributes.body
https://vseosvita.ua/news/cudovi-idei-dla-stvorenna-dioram-2991.html

# data[].attributes.headline
20.09.22р. Наповненість простору дією,предметами,відповідність деталей часу.Додаткове деталювання та спеціальні ефекти.Рельєф місцевості

# data[].attributes.subject
20.09.22р. Наповненість простору дією,предметами,відповідність деталей часу.Додаткове деталювання та спеціальні ефекти.Рельєф місцевості

# data[].attributes.body
https://vseosvita.ua/news/cudovi-idei-dla-stvorenna-dioram-2991.html

# data[].attributes.headline
14.09.22 р. Етапи роботи над діорамою:вибір теми,дослідження теми,створення попереднього ескізу,підбір необхідних матеріалів та інструментів

# data[].attributes.subject
14.09.22 р. Етапи роботи над діорамою:вибір теми,дослідження теми,створення попереднього ескізу,підбір необхідних матеріалів та інструментів

# data[].attributes.body
https://naurok.com.ua/post/diorami-stvorit-malenku-istoriyu-razom-z-uchnyami

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Журнал «На Урок»

# data[].attributes.attachment_link.title
Діорами: створіть маленьку історію разом з учнями

# data[].attributes.attachment_link.description
Як створювати яскраві та креативні діорами: простий алгоритм дій.

# data[].attributes.headline
14.09.22 р. Етапи роботи над діорамою:вибір теми,дослідження теми,створення попереднього ескізу,підбір необхідних матеріалів та інструментів

# data[].attributes.subject
14.09.22 р. Етапи роботи над діорамою:вибір теми,дослідження теми,створення попереднього ескізу,підбір необхідних матеріалів та інструментів

# data[].attributes.body
https://naurok.com.ua/post/diorami-stvorit-malenku-istoriyu-razom-z-uchnyami

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Журнал «На Урок»

# data[].attributes.attachment_link.title
Діорами: створіть маленьку історію разом з учнями

# data[].attributes.attachment_link.description
Як створювати яскраві та креативні діорами: простий алгоритм дій.

# data[].attributes.headline
13.09.22р. Поняття кута зору.Методи монтування штучного освітення.Кольорові світлофільтри

# data[].attributes.subject
13.09.22р. Поняття кута зору.Методи монтування штучного освітення.Кольорові світлофільтри

# data[].attributes.body
https://cpo.stu.cn.ua/Oksana/posibnik/770.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
За призначенням штучне освітлення буває робоче, аварійне (при відключенні робочого освітлення), евакуаційне, охоронне (в нічний час).

Аварійне освітлення повинно складати не менше 5% норми загального освітлення, але не менше 2 лк всередині приміщення і не менше як 1лк на території.

Евакуаційне освітлення повинно забезпечити освітленість не менш як 0,5 лк в приміщенні і 0,2 лк на відкритих площадках.

Охоронне освітлення влаштовується вздовж кордонів території, освітленість на рівні землі повинна бути не нижче ніж 0,5 лк.

Розрізняють такі системи штучного освітлення:

Основним нормативним документом, що визначає вимоги до проектування штучного освітлення є ДБН В. 2.5-28-2006, згідно з яким для штучного освітлення нормується абсолютне значення освітленості в залежності від розряду, підрозряду зорових робіт (їх чотири а, б, в, г), контрасту об'єкту розрізнення з фоном і характеристики фону. Найбільша нормована освітленість для Iа розряду - 5000 лк, найменша для VIIIв розряду - 20 лк. Під час виконання в приміщенні робіт I - IV розрядів необхідно застосовувати системи комбінованого освітлення. Освітленість системи комбінованого освітлення є сумою освітленостей від загального і місцевого освітлення.

Згідно з ДБН В. 2.5-28-2006 для загального штучного освітлення приміщень слід використовувати, як правило, розрядні джерела світла, віддаючи перевагу за однакової потужності джерелам світла з найбільшою світловою віддачею і строком служби. Використання ламп розжарювання для загального освітлення допускається тільки у випадках неможливості або техніко-економічної недоцільності використання розрядних ламп. Застосування ксенонових ламп у приміщеннях не дозволяється. Для місцевого освітлення, крім розрядних джерел світла, рекомендується використовувати лампи розжарювання, в тому числі галогенні.

Основними вимогами, що ставляться до сучасного освітлення є наступні: забезпечення найкращих умов зорової роботи, керування освітленням безпосередньо із робочого місця, енергоефективність, енергозбереження протягом усього періоду експлуатації, мінімізація шкоди навколишньому середовищу.

У виборі штучних джерел освітлення до уваги приймаються показники, головними з яких є світловий потік, передача кольорів, розподіл яскравості. Кожен цих показників має чіткі цифрові значення, так, в ДБН В. 2.5-28-2006 нормується показник осліпленості Р, коефіцієнт пульсації К п , % , індекс кольоропередачі R a .

Найбільш широкого використання для забезпечення штучного освітлення набули розрядні лампи (люмінесцентні, ртутні, високого тиску дугові типу ДРЛ та ін.), які випромінюють світло в результаті електричного розряду в атмосфері інертних газів і парів металів, а також за рахунок явища люмінесценції.

Розрядні лампи відрізняються низкою переваг: випромінюють світло, близьке до природного; мають тривалий термін дії - 5...20 тисяч годин; велика світловіддача 30...80 лм/Вт; низька температура поверхні колби; низька потужність живлення (трубчаста люмінесцентна лампа потужністю 23 Вт або компактна люмінесцентна лампа потужністю 10 Вт здатна замінити лампу розжарювання потужністю 100 Вт).

Найбільш розповсюдженим різновидом подібних джерел є ртутна люмінесцентна лампа (рисунок 2.56).

Рисунок 2.56 - Стандартна трубчаста люмінесцентна лампа

Вона представляє собою скляну трубку, заповнену парами ртуті, з нанесеним на внутрішню поверхню шаром люмінофора.

Стробоскопічний ефект призводить до спотворення зорового сприйняття - деталі, що швидко рухаються або обертаються можуть здаватися нерухомими. Це явище виникає в результаті пульсації світлового потоку, критерієм якої є коефіцієнт пульсації освітленості: К п = 100·(Е max - E min )/2·E ср , %,

де Е max , E min , E ср - максимальне, мінімальне і середнє значення освітленості за період її коливання.

Рисунок 2.58 - Компактні люмінесцентні лампи

Люмінесцентні лампи дають можливість створювати світло різного спектрального складу - теплий, природний, білий, денний, що може істотно збагатити колірну палітру. Існують спеціальні рекомендації з вибору типу люмінесцентних ламп (кольоровості світла) для різних галузей застосування.

Для освітлення виробничих приміщень широко застосовуються люмінесцентні лампи (трубчасті): білого світла (ЛБ), теплого білого світла (ЛТБ), холодного білого світла (ЛХБ), денного світла (ЛД), з кращою передачею кольорів (ЛДЦ).

За стандартами люмінесцентні лампи денного світла поділяють на колбні (трубчасті) і компактні.

Трубчасті люмінесцентні лампи ( колбні ) мають вигляд скляної трубки (рисунок 2.60). Розрізняються за діаметром і за типом цоколя, мають наступні позначення: T4 (1,27 см), T5 (1,59 см), T8 (2,54 см), T10 (3,17 см) і T12 (3,80 см).

Рисунок 2.60 - Стандартні трубчасті люмінесцентні лампи

Лампи такого типу часто можна побачити в промислових приміщеннях, офісах, магазинах на транспорті і т.д. Прикладом такої лампи є вітчизняна люмінесцентна лампа потужністю 20 Вт ("ЛБ-20") та її європейський аналог - T8 18W.

Рисунок 2.61 - Типи компактних люмінесцентних ламп

Віддаючи перевагу люмінесцентним лампам, враховуючи такі їх переваги, як висока економічність, різноманітний за кольоровістю випромінювання асортимент, можливість наближення колірних характеристик до характеристик різних фаз денного світла, великий термін служби не варто забувати і про їхні недоліки.

Схеми включення ламп постійно удосконалюються, що дозволяє поступово знижувати втрати в пускових баластах і зменшувати вагу і габарити останніх.

Залежність світлових і електричних характеристик ламп від температури колби зумовлена фізичними особливостями ртутного розряду. Температура колби і значною мірою визначається температурою навколишнього середовища. Тому, температура повітря, що оточує лампу, повинна бути в межах 5...50°С, причому номінальні світлові потоки ламп гарантуються тільки в межах температур повітря 18...25°С, що відповідає температурі її стінок 40...50°С. У закритих світильниках температура повітря значно перевершує обумовлені межі, внаслідок чого лампи в процесі нормальної експлуатації створюють світловий потік нижчий за номінального.

Серед люмінесцентних ламп перевагами в роботі за підвищеної температури навколишнього середовища відрізняються амальгамні лампи, в яких ртуть міститься у вигляді амальгами. В залежності від способу установки, їх застосовують для роботи в одному з двох режимів: за температури навколишнього повітря 5...30°С або за температури 30...60°С, причому в останньому випадку ці лампи дають світловий потік на 25% більше, ніж стандартні.

Пульсація характерна для лінійних (трубчастих люмінесцентних ламп), які підключаються до електромережі за допомогою електромагнітного баласту. Тому, однолампові трубчаті світильники рекомендується використовувати в неробочих зонах приміщення. В багатолампових світильниках цей недолік практично усувається. У приміщеннях, де можливе виникнення стробоскопічного ефекту, необхідно забезпечити включення сусідніх світильників на 3 фази живильної напруги або включення їх у мережу за допомогою електронного баласту.

До недоліків освітлювальних установок із люмінесцентними лампами відносяться також необхідність спеціальної утилізації (демеркуризації) ламп, що вийшли із ладу. Усі люмінесцентні лампи містять ртуть (у дозах від 40 до 70 мг). Ця доза може заподіяти шкоду здоров'ю, якщо лампа розбилася, і якщо постійно піддаватися пагубному впливу парів ртуті, то вони будуть накопичуватися в організмі людини, завдаючи шкоди здоров'ю. У компактних люмінесцентних лампах міститься 2...3 мг ртуті (для порівняння, у термометрі - 2 мг); в деяких типах амальгамних компактних люмінесцентних ламп ртуті в чистому виді практично немає - вона знаходиться в зв'язаному стані.

Сполуки ртуті в люмінесцентних лампах є більш небезпечними, ніж металева ртуті. Ця доза може заподіяти шкоду здоров'ю, якщо лампа розбилася, і якщо постійно піддаватися впливу парів ртуті, то вони будуть накопичуватися в організмі людини, завдаючи шкоди здоров'ю (ртуть належить до отруйних речовин 1-го класу небезпеки - надзвичайно небезпечні).

Після закінчення терміну служби лампу, як правило, викидають разом із іншим сміттям, не переймаючись проблемами її утилізації. Таким чином ртуть потрапляє у воду, повітря, ґрунти, в результаті чого зростає її вміст, який перевищує ГДК, а це обов'язково відіб'ється здоров'ї людини. Для порівняння: у ФРН більше 150 т ртуті щорічно повертають із відходів люмінесцентних трубок, вимикачів.

Поряд із люмінесцентними лампами для організації місцевого освітлення використовуються лампи розжарювання та галогенні лампи.

Лампи розжарювання належать до джерел світла теплового випромінювання, їх світлова віддача складає 10...15 лм/Вт. Вони створюють безперервний спектр випромінювання, який найбільш багатий жовтими та червоними (тобто інфрачервоними) променями та бідніший у зоні синіх та зелених спектрів випромінювання (рисунок 2.62) в порівнянні зі спектром природного світла неба, що погіршує розрізнення кольорів. Лампи розжарювання мають й інші недоліки: велика яскравість, невеликий термін служби (до 1000 годин), низький коефіцієнт корисної дії (ККД) - 0,8...2,8%, залежність світлової віддачі і терміну служби від напруги; температура кольору знаходиться тільки в межах 2300 - 2900 K, що надає світлу жовтуватий відтінок; лампи розжарювання становлять пожежну небезпеку через високу температуру колби, яка через 30 хвилин після ввімкнення лампи в залежності від потужності наступних величин: 40 Вт - 145 °C, 75 Вт - 250°C, 100 Вт - 290°C, 200 Вт - 330°C; світловий коефіцієнт корисної дії (відношення потужності променів видимого спектру до потужності споживаної від електричної мережі) дуже малий і не перевищує 4 %.

Водночас лампи розжарювання мають деякі переваги: низька вартість; невеликі розміри; простота світильників та компактність; відсутність пускорегулюючого апарату; короткий час запалювання; відсутність токсичних компонентів і як наслідок відсутність необхідності в інфраструктурі зі збирання й утилізації; можливість роботи як на постійному струмі (будь-якої полярності), так і на змінному; широкий діапазон потужностей (від часток вольта до сотень вольтів); відсутність мерехтіння і гудіння при роботі на змінному струмі; суцільний спектр випромінювання; стійкість до електромагнітного імпульсу; можливість використання регуляторів яскравості; нормальна робота за низької температури навколишнього середовища.

Існують різноманітні види ламп розжарювання: вакуумні (В), газонаповнені (Г), газонаповнені біспіральні (Б) лампи.

У зв'язку з необхідністю економії електроенергії і скорочення викиду вуглекислого газу в атмосферу, у багатьох країнах уведена або заплановане введення заборони на виробництво, закупівлю й імпорт ламп розжарювання, з метою стимулювання заміни їх на енергозберігаючі лампи (компактні люмінесцентні лампи й ін.)

З 1 вересня 2009 року в Євросоюзі відповідно до директиви 2005/32/EЄ набрала сили поетапна заборона на виробництво, закупівлю магазинами й імпорт ламп розжарювання (за винятком спеціальних ламп). З 2009 р. заборона торкнеться ламп потужністю > 100 Вт, ламп із матовою колбою >= 75 Вт і ін.; очікується, що до 2012 року буде заборонені імпорт і виробництво ламп накалювання меншої потужності. В Україні аналогічна заборону вступить в силу в 2014 р.

До переваг галогенних ламп у порівнянні із лампами розжарювання відносяться наступні:

- за мінімальної витрати електроенергії забезпечують максимальне освітлення;

- мають у декілька pазів більший cтpoк cлужби (у 2...4 рази вище, ніж у ламп розжарювання);

- виробляють більш яскраве біле cвітло;

- більш якісно передають колір освітлюваних предметів;

- випускаються в більш багатому асортименті;

- дозвoляють краще упpавляти світловим пучкoм і напpавляти його із більшою тoчністю;

- відрізняються міцністю, стійкістю до частих перепадів атмосферного тиску і до різкої зміни температури.

*Скорочення IRC позначає "інфрачервоне покриття"

Галогенні лампи бувають двох видів: високовольтні, що працюють під напругою 220 В (рисунок 2.38 б) і низьковольтні, на 6, 12, 24 і 36 В (частіше застосовуються 12-вольтні).

Перевага низьковольтних ламп - підвищена безпека, особливо в умовах підвищеної вологості, і більш довгий термін служби.

Середній термін служби 220-вольтних ламп - 2000 годин, 12-вольтних - 4000. Однак для них потрібний трансформатор, що знижує напругу з 220 до 12 В і окрема проводка.

В порівнянні з іншими електричними джерелами світла (перетворювачами електричної енергії в електромагнітне випромінювання видимого діапазону), світлодіоди мають наступні відмінності (таблиця 2.6):

1. Високий ККД.

2. Висока механічна стійкість, вібростійкість (відсутність спіралі та інших чутливих складових).

3. Тривалий термін служби, який може досягати 100 тисяч годин, що майже в 100 разів більше, ніж у лампи розжарювання і в 5 - 10 разів більше, ніж у люмінесцентної лампи, але він не є безмежним - за тривалої роботи і у разі поганого охолодження відбувається "старіння" кристалу і поступове зниження яскравості. Крім того, чим більший струм пропускається через світлодіод в процесі служби, тим вищою є його температура і тим швидше наступає старіння. Тому термін служби потужних світлодіодів є коротшим ніж у малопотужних і складає 20 - 50 тисяч годин. Яскравість є тим параметром, який характеризує справність лампи, у випадку її зниження на 30 % - лампу необхідно замінити. Старіння світлодіоду пов'язане не тільки зі зниженням яскравості, але й зі зміною кольору. Необхідно відмітити, що термін служби світлодіодної лампи для растрового світильника не є ідентичним терміну служби одиничного світлодіоду (LED). Довговічність світлодіодної лампи залежить також і від параметрів джерела живлення (світлодіодного драйвера), діапазону робочих температур, теплового режиму, надійності електричних мереж.

4. Спектр сучасних люмінофорних діодів аналогічний спектру люмінесцентних ламп.

5. Яскравість світлодіоду характеризується світловим потоком і осьовою силою світла, а також діаграмою направленості. Існуючі світлодіоди різноманітних конструкцій випромінюють в тілесному куті від 4 до 140 градусів.

6. Малий кут випромінювання, що може бути як перевагою, так і недоліком.

7. Безпечність - не має необхідності у високій напрузі. Світлодіод, який використовується для освітлення споживає від 2 до 4 В постійної напруги за струму від декількох сотень мА. В світлодіодному модулі окремі світлодіоди можуть бути ввімкнутими послідовно і сумарна напруга виявляється більш високою (зазвичай 12 або 24 В).

8. Нечутливість до низьких і дуже низьких температур. Але, високі температури протипоказані світлодіоду, як і будь-яким напівпровідникам;

9. Відсутність отруйних складових (меркурію та ін.), а отже простота утилізації.

Таблиця 2.6 - Порівняльна характеристика світлодіодних ламп денного світла і люмінесцентних ламп

Світлодіоди знаходять своє застосування практично у всіх галузях світлотехніки, за виключенням освітлення виробничих приміщень, та і в них можуть використовуватись для організації аварійного освітлення. Вигідно застосовувати світлодіоди там, де великі витрати йдуть на часте обслуговування системи освітлення, де необхідно економити електроенергію і де високі вимоги до електробезпеки (рисунок 2.64).

Все більше різновидностей світлотехнічних LED-виробів, таких наприклад, як лінійні лампи типу T8 (використовується замість люмінесцентних ламп денного світла) анонсується на ринку світлотехніки.

На теперішній час , ефективність світлодіодів, придатних для функціонального освітлення досягла 90Лм/Вт, за ефективності люмінесцентних ламп 50-100Лм/Вт. (Таблиця 2.7).

Таблиця 2.7 - Значення ефективності штучних джерел світла

З точки зору досягнення необхідного рівня освітлення за мінімального споживання електроенергії, найбільш ефективними на сьогоднішній день є люмінесцентні лампи. Але більш надійними і безпечними, як для здоров'я людини, так і для навколишнього середовища є світлодіодні лампи.

Освітлювальні установки

Для штучного освітлення використовують освітлювальні установки двох видів: ближньої дії (світильники) і дальньої дії (прожектори).

Джерело світла (лампи) разом з освітлюваною арматурою складає світильник (рисунок 2.65) . Він забезпечує кріплення лампи, подачу до неї електричної енергії, запобігання забрудненню, механічному пошкодженню, а також вибухову і пожежобезпеку та електробезпеку. Здатність світильника захищати очі працюючого від надмірної яскравості джерела характеризується захисним кутом.

В залежності від стану навколишнього середовища і вимог щодо розподілу світлового потоку застосовують різні типи світильників: прямого (випромінювання нижче за світильник, не менше 80% світлового потоку спрямовано на робочу поверхню), відбитого світла (випромінювання світлового потоку більше 80% - спрямовано на стелю та верхню частину стін) напіввідбитого (40 - 60% світлового потоку спрямовується на робочу поверхню, а решта - на стелю).

Для освітлення відкритих територій, доріг, високих виробничих приміщень використовуються газорозрядні лампи високого тиску:

- ртутні дугові люмінесцентні ДРЛ;

- металогалогенні ДРЙ (дугові ртутні з йодидами);

- ксенонові ДКсТ (дугові ксенонові трубчасті);

- натрієві ДНаТ (дугові натрієві трубчасті).

При проектуванні освітлювальних установок необхідно, дотримуючись норм та правил освітлення, визначити потребу в освітлювальних пристроях, установчих матеріалах і конструкціях, а також в електричній енергії. Проект, як правило, складається з чотирьох частин: світлотехнічної, електричної, конструктивної та кошторисно-фінансової.

Світлотехнічна частина передбачає виконання таких робіт:

- вибір системи освітлення, який визначається вимогами до якості освітлення та економічності установки освітлення;

- вибір джерела світла що визначається вимогами до спектрального складу випромінювання, питомою світловою віддачею, одиничною потужністю ламп, а також пульсацією світлового потоку;

- визначення норм освітленості та інших нормативних параметрів освітлення для даного виду робіт відповідно до точності робіт, системи освітлення та вибраного джерела світла;

- вибір приладу освітлення, що регламентується його конструктивним виконанням за умовами середовища, кривою світлорозподілу, коефіцієнтом корисної дії та величиною блиску;

- вибір висоти підвісу світильників здійснюється, як правило, сумісно з вибором варіанту їх розташування і визначається в основному найвигіднішим відношенням L:h (відстань між світильниками до розрахункової висоти підвісу), а також умовами засліплення; залежно від кривої світлорозподілу (типу світильника) відношення L:h прийнято від 0,9 до 2,0.

Після визначення основних параметрів освітлювальної установки (нормованої освітленості, системи освітлення, типу освітлювальних приладів та схеми їх розташування) приступають до світлотехнічних розрахунків.

# data[].attributes.attachment_link.title
Безпека праці та промислова санітарія - 2.3.3. Штучне освітлення, нормування

# data[].attributes.attachment_link.description
За призначенням штучне освітлення буває робоче, аварійне (при відключенні робочого освітлення), евакуаційне, охоронне (в нічний час). Аварійне освітлення повинно складати не менше 5% норми загального освітлення, але не менше 2 лк всередині приміщення і не менше як 1лк на території. Евакуаційне освітлення повинно забезпечити освітленість не менш як 0,5 лк в приміщенні і 0,2 лк на відкритих площадках.

# data[].attributes.headline
13.09.22р. Поняття кута зору.Методи монтування штучного освітення.Кольорові світлофільтри

# data[].attributes.subject
13.09.22р. Поняття кута зору.Методи монтування штучного освітення.Кольорові світлофільтри

# data[].attributes.body
https://cpo.stu.cn.ua/Oksana/posibnik/770.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
За призначенням штучне освітлення буває робоче, аварійне (при відключенні робочого освітлення), евакуаційне, охоронне (в нічний час).

Аварійне освітлення повинно складати не менше 5% норми загального освітлення, але не менше 2 лк всередині приміщення і не менше як 1лк на території.

Евакуаційне освітлення повинно забезпечити освітленість не менш як 0,5 лк в приміщенні і 0,2 лк на відкритих площадках.

Охоронне освітлення влаштовується вздовж кордонів території, освітленість на рівні землі повинна бути не нижче ніж 0,5 лк.

Розрізняють такі системи штучного освітлення:

Основним нормативним документом, що визначає вимоги до проектування штучного освітлення є ДБН В. 2.5-28-2006, згідно з яким для штучного освітлення нормується абсолютне значення освітленості в залежності від розряду, підрозряду зорових робіт (їх чотири а, б, в, г), контрасту об'єкту розрізнення з фоном і характеристики фону. Найбільша нормована освітленість для Iа розряду - 5000 лк, найменша для VIIIв розряду - 20 лк. Під час виконання в приміщенні робіт I - IV розрядів необхідно застосовувати системи комбінованого освітлення. Освітленість системи комбінованого освітлення є сумою освітленостей від загального і місцевого освітлення.

Згідно з ДБН В. 2.5-28-2006 для загального штучного освітлення приміщень слід використовувати, як правило, розрядні джерела світла, віддаючи перевагу за однакової потужності джерелам світла з найбільшою світловою віддачею і строком служби. Використання ламп розжарювання для загального освітлення допускається тільки у випадках неможливості або техніко-економічної недоцільності використання розрядних ламп. Застосування ксенонових ламп у приміщеннях не дозволяється. Для місцевого освітлення, крім розрядних джерел світла, рекомендується використовувати лампи розжарювання, в тому числі галогенні.

Основними вимогами, що ставляться до сучасного освітлення є наступні: забезпечення найкращих умов зорової роботи, керування освітленням безпосередньо із робочого місця, енергоефективність, енергозбереження протягом усього періоду експлуатації, мінімізація шкоди навколишньому середовищу.

У виборі штучних джерел освітлення до уваги приймаються показники, головними з яких є світловий потік, передача кольорів, розподіл яскравості. Кожен цих показників має чіткі цифрові значення, так, в ДБН В. 2.5-28-2006 нормується показник осліпленості Р, коефіцієнт пульсації К п , % , індекс кольоропередачі R a .

Найбільш широкого використання для забезпечення штучного освітлення набули розрядні лампи (люмінесцентні, ртутні, високого тиску дугові типу ДРЛ та ін.), які випромінюють світло в результаті електричного розряду в атмосфері інертних газів і парів металів, а також за рахунок явища люмінесценції.

Розрядні лампи відрізняються низкою переваг: випромінюють світло, близьке до природного; мають тривалий термін дії - 5...20 тисяч годин; велика світловіддача 30...80 лм/Вт; низька температура поверхні колби; низька потужність живлення (трубчаста люмінесцентна лампа потужністю 23 Вт або компактна люмінесцентна лампа потужністю 10 Вт здатна замінити лампу розжарювання потужністю 100 Вт).

Найбільш розповсюдженим різновидом подібних джерел є ртутна люмінесцентна лампа (рисунок 2.56).

Рисунок 2.56 - Стандартна трубчаста люмінесцентна лампа

Вона представляє собою скляну трубку, заповнену парами ртуті, з нанесеним на внутрішню поверхню шаром люмінофора.

Стробоскопічний ефект призводить до спотворення зорового сприйняття - деталі, що швидко рухаються або обертаються можуть здаватися нерухомими. Це явище виникає в результаті пульсації світлового потоку, критерієм якої є коефіцієнт пульсації освітленості: К п = 100·(Е max - E min )/2·E ср , %,

де Е max , E min , E ср - максимальне, мінімальне і середнє значення освітленості за період її коливання.

Рисунок 2.58 - Компактні люмінесцентні лампи

Люмінесцентні лампи дають можливість створювати світло різного спектрального складу - теплий, природний, білий, денний, що може істотно збагатити колірну палітру. Існують спеціальні рекомендації з вибору типу люмінесцентних ламп (кольоровості світла) для різних галузей застосування.

Для освітлення виробничих приміщень широко застосовуються люмінесцентні лампи (трубчасті): білого світла (ЛБ), теплого білого світла (ЛТБ), холодного білого світла (ЛХБ), денного світла (ЛД), з кращою передачею кольорів (ЛДЦ).

За стандартами люмінесцентні лампи денного світла поділяють на колбні (трубчасті) і компактні.

Трубчасті люмінесцентні лампи ( колбні ) мають вигляд скляної трубки (рисунок 2.60). Розрізняються за діаметром і за типом цоколя, мають наступні позначення: T4 (1,27 см), T5 (1,59 см), T8 (2,54 см), T10 (3,17 см) і T12 (3,80 см).

Рисунок 2.60 - Стандартні трубчасті люмінесцентні лампи

Лампи такого типу часто можна побачити в промислових приміщеннях, офісах, магазинах на транспорті і т.д. Прикладом такої лампи є вітчизняна люмінесцентна лампа потужністю 20 Вт ("ЛБ-20") та її європейський аналог - T8 18W.

Рисунок 2.61 - Типи компактних люмінесцентних ламп

Віддаючи перевагу люмінесцентним лампам, враховуючи такі їх переваги, як висока економічність, різноманітний за кольоровістю випромінювання асортимент, можливість наближення колірних характеристик до характеристик різних фаз денного світла, великий термін служби не варто забувати і про їхні недоліки.

Схеми включення ламп постійно удосконалюються, що дозволяє поступово знижувати втрати в пускових баластах і зменшувати вагу і габарити останніх.

Залежність світлових і електричних характеристик ламп від температури колби зумовлена фізичними особливостями ртутного розряду. Температура колби і значною мірою визначається температурою навколишнього середовища. Тому, температура повітря, що оточує лампу, повинна бути в межах 5...50°С, причому номінальні світлові потоки ламп гарантуються тільки в межах температур повітря 18...25°С, що відповідає температурі її стінок 40...50°С. У закритих світильниках температура повітря значно перевершує обумовлені межі, внаслідок чого лампи в процесі нормальної експлуатації створюють світловий потік нижчий за номінального.

Серед люмінесцентних ламп перевагами в роботі за підвищеної температури навколишнього середовища відрізняються амальгамні лампи, в яких ртуть міститься у вигляді амальгами. В залежності від способу установки, їх застосовують для роботи в одному з двох режимів: за температури навколишнього повітря 5...30°С або за температури 30...60°С, причому в останньому випадку ці лампи дають світловий потік на 25% більше, ніж стандартні.

Пульсація характерна для лінійних (трубчастих люмінесцентних ламп), які підключаються до електромережі за допомогою електромагнітного баласту. Тому, однолампові трубчаті світильники рекомендується використовувати в неробочих зонах приміщення. В багатолампових світильниках цей недолік практично усувається. У приміщеннях, де можливе виникнення стробоскопічного ефекту, необхідно забезпечити включення сусідніх світильників на 3 фази живильної напруги або включення їх у мережу за допомогою електронного баласту.

До недоліків освітлювальних установок із люмінесцентними лампами відносяться також необхідність спеціальної утилізації (демеркуризації) ламп, що вийшли із ладу. Усі люмінесцентні лампи містять ртуть (у дозах від 40 до 70 мг). Ця доза може заподіяти шкоду здоров'ю, якщо лампа розбилася, і якщо постійно піддаватися пагубному впливу парів ртуті, то вони будуть накопичуватися в організмі людини, завдаючи шкоди здоров'ю. У компактних люмінесцентних лампах міститься 2...3 мг ртуті (для порівняння, у термометрі - 2 мг); в деяких типах амальгамних компактних люмінесцентних ламп ртуті в чистому виді практично немає - вона знаходиться в зв'язаному стані.

Сполуки ртуті в люмінесцентних лампах є більш небезпечними, ніж металева ртуті. Ця доза може заподіяти шкоду здоров'ю, якщо лампа розбилася, і якщо постійно піддаватися впливу парів ртуті, то вони будуть накопичуватися в організмі людини, завдаючи шкоди здоров'ю (ртуть належить до отруйних речовин 1-го класу небезпеки - надзвичайно небезпечні).

Після закінчення терміну служби лампу, як правило, викидають разом із іншим сміттям, не переймаючись проблемами її утилізації. Таким чином ртуть потрапляє у воду, повітря, ґрунти, в результаті чого зростає її вміст, який перевищує ГДК, а це обов'язково відіб'ється здоров'ї людини. Для порівняння: у ФРН більше 150 т ртуті щорічно повертають із відходів люмінесцентних трубок, вимикачів.

Поряд із люмінесцентними лампами для організації місцевого освітлення використовуються лампи розжарювання та галогенні лампи.

Лампи розжарювання належать до джерел світла теплового випромінювання, їх світлова віддача складає 10...15 лм/Вт. Вони створюють безперервний спектр випромінювання, який найбільш багатий жовтими та червоними (тобто інфрачервоними) променями та бідніший у зоні синіх та зелених спектрів випромінювання (рисунок 2.62) в порівнянні зі спектром природного світла неба, що погіршує розрізнення кольорів. Лампи розжарювання мають й інші недоліки: велика яскравість, невеликий термін служби (до 1000 годин), низький коефіцієнт корисної дії (ККД) - 0,8...2,8%, залежність світлової віддачі і терміну служби від напруги; температура кольору знаходиться тільки в межах 2300 - 2900 K, що надає світлу жовтуватий відтінок; лампи розжарювання становлять пожежну небезпеку через високу температуру колби, яка через 30 хвилин після ввімкнення лампи в залежності від потужності наступних величин: 40 Вт - 145 °C, 75 Вт - 250°C, 100 Вт - 290°C, 200 Вт - 330°C; світловий коефіцієнт корисної дії (відношення потужності променів видимого спектру до потужності споживаної від електричної мережі) дуже малий і не перевищує 4 %.

Водночас лампи розжарювання мають деякі переваги: низька вартість; невеликі розміри; простота світильників та компактність; відсутність пускорегулюючого апарату; короткий час запалювання; відсутність токсичних компонентів і як наслідок відсутність необхідності в інфраструктурі зі збирання й утилізації; можливість роботи як на постійному струмі (будь-якої полярності), так і на змінному; широкий діапазон потужностей (від часток вольта до сотень вольтів); відсутність мерехтіння і гудіння при роботі на змінному струмі; суцільний спектр випромінювання; стійкість до електромагнітного імпульсу; можливість використання регуляторів яскравості; нормальна робота за низької температури навколишнього середовища.

Існують різноманітні види ламп розжарювання: вакуумні (В), газонаповнені (Г), газонаповнені біспіральні (Б) лампи.

У зв'язку з необхідністю економії електроенергії і скорочення викиду вуглекислого газу в атмосферу, у багатьох країнах уведена або заплановане введення заборони на виробництво, закупівлю й імпорт ламп розжарювання, з метою стимулювання заміни їх на енергозберігаючі лампи (компактні люмінесцентні лампи й ін.)

З 1 вересня 2009 року в Євросоюзі відповідно до директиви 2005/32/EЄ набрала сили поетапна заборона на виробництво, закупівлю магазинами й імпорт ламп розжарювання (за винятком спеціальних ламп). З 2009 р. заборона торкнеться ламп потужністю > 100 Вт, ламп із матовою колбою >= 75 Вт і ін.; очікується, що до 2012 року буде заборонені імпорт і виробництво ламп накалювання меншої потужності. В Україні аналогічна заборону вступить в силу в 2014 р.

До переваг галогенних ламп у порівнянні із лампами розжарювання відносяться наступні:

- за мінімальної витрати електроенергії забезпечують максимальне освітлення;

- мають у декілька pазів більший cтpoк cлужби (у 2...4 рази вище, ніж у ламп розжарювання);

- виробляють більш яскраве біле cвітло;

- більш якісно передають колір освітлюваних предметів;

- випускаються в більш багатому асортименті;

- дозвoляють краще упpавляти світловим пучкoм і напpавляти його із більшою тoчністю;

- відрізняються міцністю, стійкістю до частих перепадів атмосферного тиску і до різкої зміни температури.

*Скорочення IRC позначає "інфрачервоне покриття"

Галогенні лампи бувають двох видів: високовольтні, що працюють під напругою 220 В (рисунок 2.38 б) і низьковольтні, на 6, 12, 24 і 36 В (частіше застосовуються 12-вольтні).

Перевага низьковольтних ламп - підвищена безпека, особливо в умовах підвищеної вологості, і більш довгий термін служби.

Середній термін служби 220-вольтних ламп - 2000 годин, 12-вольтних - 4000. Однак для них потрібний трансформатор, що знижує напругу з 220 до 12 В і окрема проводка.

В порівнянні з іншими електричними джерелами світла (перетворювачами електричної енергії в електромагнітне випромінювання видимого діапазону), світлодіоди мають наступні відмінності (таблиця 2.6):

1. Високий ККД.

2. Висока механічна стійкість, вібростійкість (відсутність спіралі та інших чутливих складових).

3. Тривалий термін служби, який може досягати 100 тисяч годин, що майже в 100 разів більше, ніж у лампи розжарювання і в 5 - 10 разів більше, ніж у люмінесцентної лампи, але він не є безмежним - за тривалої роботи і у разі поганого охолодження відбувається "старіння" кристалу і поступове зниження яскравості. Крім того, чим більший струм пропускається через світлодіод в процесі служби, тим вищою є його температура і тим швидше наступає старіння. Тому термін служби потужних світлодіодів є коротшим ніж у малопотужних і складає 20 - 50 тисяч годин. Яскравість є тим параметром, який характеризує справність лампи, у випадку її зниження на 30 % - лампу необхідно замінити. Старіння світлодіоду пов'язане не тільки зі зниженням яскравості, але й зі зміною кольору. Необхідно відмітити, що термін служби світлодіодної лампи для растрового світильника не є ідентичним терміну служби одиничного світлодіоду (LED). Довговічність світлодіодної лампи залежить також і від параметрів джерела живлення (світлодіодного драйвера), діапазону робочих температур, теплового режиму, надійності електричних мереж.

4. Спектр сучасних люмінофорних діодів аналогічний спектру люмінесцентних ламп.

5. Яскравість світлодіоду характеризується світловим потоком і осьовою силою світла, а також діаграмою направленості. Існуючі світлодіоди різноманітних конструкцій випромінюють в тілесному куті від 4 до 140 градусів.

6. Малий кут випромінювання, що може бути як перевагою, так і недоліком.

7. Безпечність - не має необхідності у високій напрузі. Світлодіод, який використовується для освітлення споживає від 2 до 4 В постійної напруги за струму від декількох сотень мА. В світлодіодному модулі окремі світлодіоди можуть бути ввімкнутими послідовно і сумарна напруга виявляється більш високою (зазвичай 12 або 24 В).

8. Нечутливість до низьких і дуже низьких температур. Але, високі температури протипоказані світлодіоду, як і будь-яким напівпровідникам;

9. Відсутність отруйних складових (меркурію та ін.), а отже простота утилізації.

Таблиця 2.6 - Порівняльна характеристика світлодіодних ламп денного світла і люмінесцентних ламп

Світлодіоди знаходять своє застосування практично у всіх галузях світлотехніки, за виключенням освітлення виробничих приміщень, та і в них можуть використовуватись для організації аварійного освітлення. Вигідно застосовувати світлодіоди там, де великі витрати йдуть на часте обслуговування системи освітлення, де необхідно економити електроенергію і де високі вимоги до електробезпеки (рисунок 2.64).

Все більше різновидностей світлотехнічних LED-виробів, таких наприклад, як лінійні лампи типу T8 (використовується замість люмінесцентних ламп денного світла) анонсується на ринку світлотехніки.

На теперішній час , ефективність світлодіодів, придатних для функціонального освітлення досягла 90Лм/Вт, за ефективності люмінесцентних ламп 50-100Лм/Вт. (Таблиця 2.7).

Таблиця 2.7 - Значення ефективності штучних джерел світла

З точки зору досягнення необхідного рівня освітлення за мінімального споживання електроенергії, найбільш ефективними на сьогоднішній день є люмінесцентні лампи. Але більш надійними і безпечними, як для здоров'я людини, так і для навколишнього середовища є світлодіодні лампи.

Освітлювальні установки

Для штучного освітлення використовують освітлювальні установки двох видів: ближньої дії (світильники) і дальньої дії (прожектори).

Джерело світла (лампи) разом з освітлюваною арматурою складає світильник (рисунок 2.65) . Він забезпечує кріплення лампи, подачу до неї електричної енергії, запобігання забрудненню, механічному пошкодженню, а також вибухову і пожежобезпеку та електробезпеку. Здатність світильника захищати очі працюючого від надмірної яскравості джерела характеризується захисним кутом.

В залежності від стану навколишнього середовища і вимог щодо розподілу світлового потоку застосовують різні типи світильників: прямого (випромінювання нижче за світильник, не менше 80% світлового потоку спрямовано на робочу поверхню), відбитого світла (випромінювання світлового потоку більше 80% - спрямовано на стелю та верхню частину стін) напіввідбитого (40 - 60% світлового потоку спрямовується на робочу поверхню, а решта - на стелю).

Для освітлення відкритих територій, доріг, високих виробничих приміщень використовуються газорозрядні лампи високого тиску:

- ртутні дугові люмінесцентні ДРЛ;

- металогалогенні ДРЙ (дугові ртутні з йодидами);

- ксенонові ДКсТ (дугові ксенонові трубчасті);

- натрієві ДНаТ (дугові натрієві трубчасті).

При проектуванні освітлювальних установок необхідно, дотримуючись норм та правил освітлення, визначити потребу в освітлювальних пристроях, установчих матеріалах і конструкціях, а також в електричній енергії. Проект, як правило, складається з чотирьох частин: світлотехнічної, електричної, конструктивної та кошторисно-фінансової.

Світлотехнічна частина передбачає виконання таких робіт:

- вибір системи освітлення, який визначається вимогами до якості освітлення та економічності установки освітлення;

- вибір джерела світла що визначається вимогами до спектрального складу випромінювання, питомою світловою віддачею, одиничною потужністю ламп, а також пульсацією світлового потоку;

- визначення норм освітленості та інших нормативних параметрів освітлення для даного виду робіт відповідно до точності робіт, системи освітлення та вибраного джерела світла;

- вибір приладу освітлення, що регламентується його конструктивним виконанням за умовами середовища, кривою світлорозподілу, коефіцієнтом корисної дії та величиною блиску;

- вибір висоти підвісу світильників здійснюється, як правило, сумісно з вибором варіанту їх розташування і визначається в основному найвигіднішим відношенням L:h (відстань між світильниками до розрахункової висоти підвісу), а також умовами засліплення; залежно від кривої світлорозподілу (типу світильника) відношення L:h прийнято від 0,9 до 2,0.

Після визначення основних параметрів освітлювальної установки (нормованої освітленості, системи освітлення, типу освітлювальних приладів та схеми їх розташування) приступають до світлотехнічних розрахунків.

# data[].attributes.attachment_link.title
Безпека праці та промислова санітарія - 2.3.3. Штучне освітлення, нормування

# data[].attributes.attachment_link.description
За призначенням штучне освітлення буває робоче, аварійне (при відключенні робочого освітлення), евакуаційне, охоронне (в нічний час). Аварійне освітлення повинно складати не менше 5% норми загального освітлення, але не менше 2 лк всередині приміщення і не менше як 1лк на території. Евакуаційне освітлення повинно забезпечити освітленість не менш як 0,5 лк в приміщенні і 0,2 лк на відкритих площадках.

# data[].attributes.headline
07.09.22р. Композиція.Взаємодія персонажів.Ландшафт та топографічні особливості місцевості

# data[].attributes.subject
07.09.22р. Композиція.Взаємодія персонажів.Ландшафт та топографічні особливості місцевості

# data[].attributes.body
https://buklib.net/books/35701/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Земна поверхня не є площиною. Ділянки рівної місцевості навіть невеликих розмірів неможливо вважати плоскими, оскільки на них зустрічаються підвищення та поглиблення різної величини. Ці нерівності необхідно враховувати при проектуванні й будівництві споруд, доріг, інженерних мереж та інше.

Рельєф - сукупність різноманітних за формою й розмірами нерівностей земної поверхні. Рельєф місцевості не є постійним. Під впливом сил, що діють всередині Землі, коливань температури, дії води, вітру й рослин та антропогенної діяльності з часом рельєф міняється. Тому заходи, що направлені на раціональне використання земної території, пов'язані з необхідністю періодичного вивчення рельєфу й відображенню його на картах, планах й профілях, на яких вони й проектуються.

Форми рельєфу класифікують на угнуті або вгнуті й опуклі. До опуклих форм відносяться курган, пагорб, горб, гора, сідловина, хребет, плато; а до вгнутих - яр, балка, лощина, долина, ущелина, улоговина тощо.

Курган - це ізольоване, розміщене на рівнині підвищення висотою до 50 м з різко вираженою підошвою.

Горб - це окреме куполоподібне або конічне підвищення висотою до 100 м з різко вираженою підошвою.

Пагорб - окреме невелике конічне або куполоподібне підвищення висотою, що перевищує 200 м, з пологими схилами й нерізко вираженою підошвою.

Гора - ізольоване підвищення з висотою більше 200 м з явно вираженими й порівняно крутими схилами. Елементами гори є вершина, схили й підошва.

Сідловина - пониження між двома сусідніми гірськими вершинами або підвищеннями, що нагадує за своєю формою сідло.

Хребет - гірське підвищення, що має порівняно значну довжину, з крутими схилами по обидва боки. Елементами хребта є водорозділ, що проходить по найбільш високих точках хребта; перевал - пониження на профілі водорозділу; два схили хребта.

Плато - плоске широке підвищення, що обмежене крутими схилами.

Яр - різко виражене поглиблення на рівнині, що витягнуте в одному напрямку, з крутими схилами й тимчасово діючими водостоками.

Балка - поглиблення, яке більше ніж яр, з пологими схилами, як правило, вкрите рослинністю.

Лощина - невелике поглиблення з дуже пологими схилами, що поступово переходить в рівнину. Тальвег - лінія, що з'єднує найнижчі точки лощини й має схил в одному напрямку.

Долина - вироблене річкою пониження, що витягнуте в одному напрямку, з явно вираженими схилами.

Ущелина - вузька горбиста долина зі схилами, що сходяться донизу.

Улоговина - витягнуте пониження на земній поверхні, що обмежене

з усіх боків або розміщене між гірськими ланцюгами.

В залежності від абсолютного значення висот та їх взаємного розміщення місцевість буває рівнинною, горбистою та гірською. На рівнинній місцевості крутизнасхилів мало помітна, відсутні різко виражені нерівності, а 11 окремі точки мають незначні відносні висоти. Іірська місцевість характеризується сукупністю понижень та підвищень висотою більше 200 м та різко вираженими крутими схилами.

Рельєф місцевості на планово-картографічних матеріалах зображають за допомогою відповідних умовних знаків, що повинні відповідати таким умовам: детально й точно показувати розміщення всіх форм його нерівностей, що характеризують розчленованість та уступоподібність місцевості; забезпечувати визначення висот окремих точок місцевості й перевищення даних точок над іншими; напрямок схилів та їх крутизну; наочно зображувати рельєф, щоб найкраще уявляти дійсний ландшафт місцевості.

На сучасних топографічних картах і планах рельєф зображують горизонталями, що доповнюються абсолютними позначками та бергштрихами. Спосіб горизонталей для зображення рельєфу земної поверхні запропонував в 1791 році Жан Дюпен-Тріель для побудови карти Франції. Цей спосіб найбільш об'єктивний, простий для використання, дозволяє геометрично найбільш точно передати форму рельєфу та відобразити його особливості.

Горизонталь - це слід від перетину фізичної поверхні Землі рівне- вою поверхнею, тобто це замкнута крива лінія, що зображує геометричне місце точок земної поверхні з однаковими висотами.

На рис. 6.4 показано побудову горизонталей на невеликій ділянці, для якої рівневу поверхню можна прийняти за площину. Січні площини ЯЗ, КЬ, М^ ЕР та СБпаралельні до початкової площини АВ, а відстань між ними однакова. Криві лінії ге, шп, кі, еф еґ, аЬ є слід від перетину січними площинами земної поверхні, тобто горизонталі.

Рисунок 6.4 - Суть зображення рельєфу горизонталями

Висота перерізу рельєфу - це відстань між сусідніми горизонталями по прямовисній лінії (Ь)

Закладання - це відстань між сусідніми горизонталями в плані (^).

Властивості горизонталей: горизонталі, замкнуті криві лінії; горизонталі не можуть перетинатися; чим менше відстань між горизонталями на карті даного масштабу, тим крутіше схил на місцевості та навпаки.

В залежності від масштабу карти й характеру рельєфу висоти перерізу бувають 0,25; 0,5; 1,0; 2,0; 5,0 та 10 м.

Положення горизонталей на топографічному плані або карті визначають графічним чи аналітичним інтерполюванням.

Інтерполювання - це визначення горизонталей в інтервалі між точками з відповідними позначками. На плані виконують інтерполювання між відомими парами точок з відомими позначками, а потім з'єднують плавними кривими лініями точки, що мають однакові висоти.

Мірою крутизни схилів є ухил лінії, який виражається через тангенс кута нахилу:

де - кут нахилу; ь - висота перерізу; ه' - закладання.

Крутизну схилу визначають за допомогою спеціального графіка, що називається масштабом закладання.

# data[].attributes.attachment_link.title
6.3. Рельєф місцевості та його зображення на картах і планах

# data[].attributes.attachment_link.description
Земна поверхня не є площиною. Ділянки рівної місцевості навіть не­великих розмірів неможливо вважати плоскими, оскільки на них зустріча­ються підвищення та поглиблення різної величини. Ці нерівності необхід­но враховувати при проектуванні й будівництві споруд, доріг, інженерних мереж та інше. Рельєф - сукупність різноманітних за формою й розмірами нерівно­стей земної поверхні.

# data[].attributes.headline
07.09.22р. Композиція. Взаємодія персонажів.Ландшафт та топографічні особливості місцевості

# data[].attributes.subject
07.09.22р. Композиція. Взаємодія персонажів.Ландшафт та топографічні особливості місцевості

# data[].attributes.body
https://buklib.net/books/35701/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Земна поверхня не є площиною. Ділянки рівної місцевості навіть невеликих розмірів неможливо вважати плоскими, оскільки на них зустрічаються підвищення та поглиблення різної величини. Ці нерівності необхідно враховувати при проектуванні й будівництві споруд, доріг, інженерних мереж та інше.

Рельєф - сукупність різноманітних за формою й розмірами нерівностей земної поверхні. Рельєф місцевості не є постійним. Під впливом сил, що діють всередині Землі, коливань температури, дії води, вітру й рослин та антропогенної діяльності з часом рельєф міняється. Тому заходи, що направлені на раціональне використання земної території, пов'язані з необхідністю періодичного вивчення рельєфу й відображенню його на картах, планах й профілях, на яких вони й проектуються.

Форми рельєфу класифікують на угнуті або вгнуті й опуклі. До опуклих форм відносяться курган, пагорб, горб, гора, сідловина, хребет, плато; а до вгнутих - яр, балка, лощина, долина, ущелина, улоговина тощо.

Курган - це ізольоване, розміщене на рівнині підвищення висотою до 50 м з різко вираженою підошвою.

Горб - це окреме куполоподібне або конічне підвищення висотою до 100 м з різко вираженою підошвою.

Пагорб - окреме невелике конічне або куполоподібне підвищення висотою, що перевищує 200 м, з пологими схилами й нерізко вираженою підошвою.

Гора - ізольоване підвищення з висотою більше 200 м з явно вираженими й порівняно крутими схилами. Елементами гори є вершина, схили й підошва.

Сідловина - пониження між двома сусідніми гірськими вершинами або підвищеннями, що нагадує за своєю формою сідло.

Хребет - гірське підвищення, що має порівняно значну довжину, з крутими схилами по обидва боки. Елементами хребта є водорозділ, що проходить по найбільш високих точках хребта; перевал - пониження на профілі водорозділу; два схили хребта.

Плато - плоске широке підвищення, що обмежене крутими схилами.

Яр - різко виражене поглиблення на рівнині, що витягнуте в одному напрямку, з крутими схилами й тимчасово діючими водостоками.

Балка - поглиблення, яке більше ніж яр, з пологими схилами, як правило, вкрите рослинністю.

Лощина - невелике поглиблення з дуже пологими схилами, що поступово переходить в рівнину. Тальвег - лінія, що з'єднує найнижчі точки лощини й має схил в одному напрямку.

Долина - вироблене річкою пониження, що витягнуте в одному напрямку, з явно вираженими схилами.

Ущелина - вузька горбиста долина зі схилами, що сходяться донизу.

Улоговина - витягнуте пониження на земній поверхні, що обмежене

з усіх боків або розміщене між гірськими ланцюгами.

В залежності від абсолютного значення висот та їх взаємного розміщення місцевість буває рівнинною, горбистою та гірською. На рівнинній місцевості крутизнасхилів мало помітна, відсутні різко виражені нерівності, а 11 окремі точки мають незначні відносні висоти. Іірська місцевість характеризується сукупністю понижень та підвищень висотою більше 200 м та різко вираженими крутими схилами.

Рельєф місцевості на планово-картографічних матеріалах зображають за допомогою відповідних умовних знаків, що повинні відповідати таким умовам: детально й точно показувати розміщення всіх форм його нерівностей, що характеризують розчленованість та уступоподібність місцевості; забезпечувати визначення висот окремих точок місцевості й перевищення даних точок над іншими; напрямок схилів та їх крутизну; наочно зображувати рельєф, щоб найкраще уявляти дійсний ландшафт місцевості.

На сучасних топографічних картах і планах рельєф зображують горизонталями, що доповнюються абсолютними позначками та бергштрихами. Спосіб горизонталей для зображення рельєфу земної поверхні запропонував в 1791 році Жан Дюпен-Тріель для побудови карти Франції. Цей спосіб найбільш об'єктивний, простий для використання, дозволяє геометрично найбільш точно передати форму рельєфу та відобразити його особливості.

Горизонталь - це слід від перетину фізичної поверхні Землі рівне- вою поверхнею, тобто це замкнута крива лінія, що зображує геометричне місце точок земної поверхні з однаковими висотами.

На рис. 6.4 показано побудову горизонталей на невеликій ділянці, для якої рівневу поверхню можна прийняти за площину. Січні площини ЯЗ, КЬ, М^ ЕР та СБпаралельні до початкової площини АВ, а відстань між ними однакова. Криві лінії ге, шп, кі, еф еґ, аЬ є слід від перетину січними площинами земної поверхні, тобто горизонталі.

Рисунок 6.4 - Суть зображення рельєфу горизонталями

Висота перерізу рельєфу - це відстань між сусідніми горизонталями по прямовисній лінії (Ь)

Закладання - це відстань між сусідніми горизонталями в плані (^).

Властивості горизонталей: горизонталі, замкнуті криві лінії; горизонталі не можуть перетинатися; чим менше відстань між горизонталями на карті даного масштабу, тим крутіше схил на місцевості та навпаки.

В залежності від масштабу карти й характеру рельєфу висоти перерізу бувають 0,25; 0,5; 1,0; 2,0; 5,0 та 10 м.

Положення горизонталей на топографічному плані або карті визначають графічним чи аналітичним інтерполюванням.

Інтерполювання - це визначення горизонталей в інтервалі між точками з відповідними позначками. На плані виконують інтерполювання між відомими парами точок з відомими позначками, а потім з'єднують плавними кривими лініями точки, що мають однакові висоти.

Мірою крутизни схилів є ухил лінії, який виражається через тангенс кута нахилу:

де - кут нахилу; ь - висота перерізу; ه' - закладання.

Крутизну схилу визначають за допомогою спеціального графіка, що називається масштабом закладання.

# data[].attributes.attachment_link.title
6.3. Рельєф місцевості та його зображення на картах і планах

# data[].attributes.attachment_link.description
Земна поверхня не є площиною. Ділянки рівної місцевості навіть не­великих розмірів неможливо вважати плоскими, оскільки на них зустріча­ються підвищення та поглиблення різної величини. Ці нерівності необхід­но враховувати при проектуванні й будівництві споруд, доріг, інженерних мереж та інше. Рельєф - сукупність різноманітних за формою й розмірами нерівно­стей земної поверхні.

# data[].attributes.headline
06.09.2022 р. Історія виникнення діорам. Види діорам. Композиція. Взаємодія персонажів. Ланшафт та топографічні особливості місцевості. Масштабування

# data[].attributes.subject
06.09.2022 р. Історія виникнення діорам. Види діорам. Композиція. Взаємодія персонажів. Ланшафт та топографічні особливості місцевості. Масштабування

# data[].attributes.body
Завдання: прочитайте статтю, придумайте яку саме діораму хотіли б зробити ви.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Діорама - це твір мистецтва, яке за допомогою фото, правильно виставлених освітлення і макетів різних предметів допоможуть зануритися в минуле або чиюсь фантазію.

Чи бували ви коли-небудь музеї-виставки або так звані панорамні реконструкції певних епізодів нашого або минулого часу, битви або війни? Всім цікаво опинитися в самому центрі подій, відчути той запах, почути звуки і взагалі доторкнутися до шматочку історії з відчуттям, ніби побував там, брав участь в цьому історичному моменті.

Мало хто знає, що на таких виставках присутні як панорамні, так і диорамные реконструкції.

Що таке панорама?

У цього слова багато значень. У живопису воно характеризується як зображення з круговим оглядом, на передньому плані якого стоять різні предмети. Панорама створює відчуття повної присутності в цій картині.

Значення слова "діорама"

Якщо панорама - це зображення з круговим оглядом, то в нашому випадку ми бачимо картину, вигнутий півколом, на передньому плані якої також знаходяться різні предмети для найбільш реалістичної передачі подій. Створити правдоподібну ілюзію допомагають створити правильне освітлення і шумовий фон.

Історія

Луї Жак Дагер - винахідник діорами, який у 1822 році вразив глядачів Франції своєї запаморочливої виставкою, різноманітністю сюжетів і прекрасним виконанням цього виду мистецтва.

У Радянському Союзі в 1929 році була представлена діорама "Взяття Ростова" про події Громадянської війни, автором її - Митрофан Борисович Греків.

Різновиди

Міні-діорама - це маленькі фігури людей або тварин, розставлені на тлі певного зображення. Такі часто зустрічаються в музеях, наприклад макет міста або будь-якої іншої місцевості, на якому присутні люди типової зовнішності і представники флори і фауни, характерні для представленого регіону. Цей вид мініатюр дуже популярний останнім часом не тільки істориків, але і в середовищі молоді. За допомогою маленьких фігур і картинок можна імітувати епізод будь-якого оповідання або роману.

Гастролюють виставки

"Панорама Москви" - це найбільша діорама і відома. Вона була представлена в США, Болгарії, Лондоні, Туреччини і з 1980 року в Москві. Також є ряд схожих виставок, які прославилися на весь світ, більшість з них пов'язані з реконструкцією історичних подій, які вплинули на хід подій часів Другої світової війни.

У Москві на Поклонній горі представлена реконструкція - це діорама з шести сюжетів, в яких показано битви за визволення міст: Сталінграда, Ленінграда, Курська, а також штурм Берліна. Ця експозиція організована дуже реалістично. У залах чути постріли і тупіт кінських копит, відчувається прохолода, відповідна пори року, в повітрі присутній запах диму і пороху.

Нижче ви бачите фото діорами-фантазії на тему "якби вдалося воскресити динозаврів або потрапити на автомобілі в епоху динозаврів". Такі роботи переповнюють маленькі виставкові зали і користуються успіхом у школярів і студентів. Інтерес настільки великий, що організовуються гуртки по створенню подібних діорам.

Відвідування виставок з діорамами про війну - це можливість наочно познайомитися, відчути той страх і жах, які пережили наші бабусі і дідусі. Також після відвідин музею ми нерідко замислюємося про життєві цінності.

# data[].attributes.attachment_link.title
Діорама - це момент історії на дуже реалістичному фото

# data[].attributes.attachment_link.description
Діорама - це твір мистецтва, яке за допомогою фото, правильно виставлених освітлення і макетів різних предметів допоможуть зануритися в минуле або чиюсь фантазію. Чи бували ви коли-небудь музеї-виставки або так звані панорамні реконструкції певних епізодів нашого або минулого часу, битви або війни?

# data[].attributes.headline
06.09.2022 р. Історія виникнення діорам. Види діорам. Композиція. Взаємодія персонажів. Ланшафт та топографічні особливості місцевості. Масштабування

# data[].attributes.subject
06.09.2022 р. Історія виникнення діорам. Види діорам. Композиція. Взаємодія персонажів. Ланшафт та топографічні особливості місцевості. Масштабування

# data[].attributes.body
Завдання: прочитайте статтю, придумайте яку саме діораму хотіли б зробити ви.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Діорама - це твір мистецтва, яке за допомогою фото, правильно виставлених освітлення і макетів різних предметів допоможуть зануритися в минуле або чиюсь фантазію.

Чи бували ви коли-небудь музеї-виставки або так звані панорамні реконструкції певних епізодів нашого або минулого часу, битви або війни? Всім цікаво опинитися в самому центрі подій, відчути той запах, почути звуки і взагалі доторкнутися до шматочку історії з відчуттям, ніби побував там, брав участь в цьому історичному моменті.

Мало хто знає, що на таких виставках присутні як панорамні, так і диорамные реконструкції.

Що таке панорама?

У цього слова багато значень. У живопису воно характеризується як зображення з круговим оглядом, на передньому плані якого стоять різні предмети. Панорама створює відчуття повної присутності в цій картині.

Значення слова "діорама"

Якщо панорама - це зображення з круговим оглядом, то в нашому випадку ми бачимо картину, вигнутий півколом, на передньому плані якої також знаходяться різні предмети для найбільш реалістичної передачі подій. Створити правдоподібну ілюзію допомагають створити правильне освітлення і шумовий фон.

Історія

Луї Жак Дагер - винахідник діорами, який у 1822 році вразив глядачів Франції своєї запаморочливої виставкою, різноманітністю сюжетів і прекрасним виконанням цього виду мистецтва.

У Радянському Союзі в 1929 році була представлена діорама "Взяття Ростова" про події Громадянської війни, автором її - Митрофан Борисович Греків.

Різновиди

Міні-діорама - це маленькі фігури людей або тварин, розставлені на тлі певного зображення. Такі часто зустрічаються в музеях, наприклад макет міста або будь-якої іншої місцевості, на якому присутні люди типової зовнішності і представники флори і фауни, характерні для представленого регіону. Цей вид мініатюр дуже популярний останнім часом не тільки істориків, але і в середовищі молоді. За допомогою маленьких фігур і картинок можна імітувати епізод будь-якого оповідання або роману.

Гастролюють виставки

"Панорама Москви" - це найбільша діорама і відома. Вона була представлена в США, Болгарії, Лондоні, Туреччини і з 1980 року в Москві. Також є ряд схожих виставок, які прославилися на весь світ, більшість з них пов'язані з реконструкцією історичних подій, які вплинули на хід подій часів Другої світової війни.

У Москві на Поклонній горі представлена реконструкція - це діорама з шести сюжетів, в яких показано битви за визволення міст: Сталінграда, Ленінграда, Курська, а також штурм Берліна. Ця експозиція організована дуже реалістично. У залах чути постріли і тупіт кінських копит, відчувається прохолода, відповідна пори року, в повітрі присутній запах диму і пороху.

Нижче ви бачите фото діорами-фантазії на тему "якби вдалося воскресити динозаврів або потрапити на автомобілі в епоху динозаврів". Такі роботи переповнюють маленькі виставкові зали і користуються успіхом у школярів і студентів. Інтерес настільки великий, що організовуються гуртки по створенню подібних діорам.

Відвідування виставок з діорамами про війну - це можливість наочно познайомитися, відчути той страх і жах, які пережили наші бабусі і дідусі. Також після відвідин музею ми нерідко замислюємося про життєві цінності.

# data[].attributes.attachment_link.title
Діорама - це момент історії на дуже реалістичному фото

# data[].attributes.attachment_link.description
Діорама - це твір мистецтва, яке за допомогою фото, правильно виставлених освітлення і макетів різних предметів допоможуть зануритися в минуле або чиюсь фантазію. Чи бували ви коли-небудь музеї-виставки або так звані панорамні реконструкції певних епізодів нашого або минулого часу, битви або війни?

# data[].attributes.headline
01.09.2022 р. Вступне заняття. Інструктаж з БЖ.

# data[].attributes.subject
01.09.2022 р. Вступне заняття. Інструктаж з БЖ.

# data[].attributes.body
Завдання: ознайомитися зі вступним інструктажем, подивитися відео (https://www.youtube.com/watch?v=JnB8PBU_Pf4&ab_channel=doodlbunny), підібрати для себе інструменти і матеріали які будуть корисні для стендового моделювання.

# data[].attributes.attachment_link.title
для учнів  ВБЖ-У1

# data[].attributes.headline
01.09.2022 р. Вступне заняття. Інструктаж з БЖ.

# data[].attributes.subject
01.09.2022 р. Вступне заняття. Інструктаж з БЖ.

# data[].attributes.body
Завдання: ознайомитися зі вступним інструктажем, подивитися відео (https://www.youtube.com/watch?v=JnB8PBU_Pf4&ab_channel=doodlbunny), підібрати для себе інструменти і матеріали які будуть корисні для стендового моделювання.

# data[].attributes.attachment_link.title
для учнів  ВБЖ-У1