# data[].attributes.headline
Диалог между Княз Борис и свети Методий

# data[].attributes.subject
Диалог между Княз Борис и свети Методий

# data[].attributes.body
Княз Борис I Михаил:

Блажени Методие, добродетелен учителю и мъж на разум и вяра, с радост те приветствам в земите български. От години следя с внимание вашето свято дело сред моравските народи. Кажи ми, моля, как напредва трудът ти и как върви Божието слово на нашия славянски език?

Свети Методий:

Мир и благодат да бъде над тебе, доблестни княже. Делото Господне напредва с труд, ала с вяра и постоянство. Мнозина от народа приеха словото на Христа, изречено на родния им език, а и ученици се намират, що изучиха писмата и започнаха да разпространяват истината с разум и смирение.

Княз Борис I:

Това е радост за сърцето ми. България прие светото Кръщение и сега жадува не само за вяра, но и за слово, което да се изрича и пише на езика на народа. Не искам повече чужд духовник да бъде гласът на Бога в църквите ни. Търся учители, що ще говорят и пишат на славянски. Словото Божие трябва да бъде разбрано от всички.

Свети Методий:

Света твоя мъдрост, княже, е благословена. Защото без разумен език и книжнина народът е като сляп сред светлината. Ученици имам, достойни и благоговейни — Климент, Наум, Ангеларий и други. Ако благоволиш, мога да ги изпратя при тебе. Те ще посеят тук зърното на словото и ще въздигнат българската книжнина.

Княз Борис I:

Ще ги приема с отворено сърце и с благословение. Времето на България дойде — да има свои учители, своя писменост и своя църква. Ти ми даваш надежда, Методие, че народът ми няма да бъде вече в тъмнина, но ще ходи в светлината на вярата и знанието.

Свети Методий:

Бог да укрепи делото ти, княже, и да дари земята българска с мъдрост и мир. Моите дни са преброени, ала твоето дело ще пребъде. В учениците ни живее бъдещето на народа ти.

Година: 886

Място: Плиска, столицата на Първото българско царство

# data[].attributes.headline
Послание на Княз Борис до народа си

# data[].attributes.subject
Послание на Княз Борис до народа си

# data[].attributes.body
Послание от Борис-Михаил, по Божия милост княз български, до целия български народ – боляри, воини, селяни и занаятчии

В лето 6373 от сътворението на света, според византийските летописци, или 865-та от рождението на Христа, аз, Борис, княз български, ви се обръщам с дума сърдечна и съдбоносна.

Братя и сестри, народе мой,

Много години преминахме в слава и сражения, в мир и неспокойствие. Земята ни е силна, народът ни – храбър. Но в очите на другите народи, нашето име е често изричано със страх, а не със уважение. И ето – дойде време не да воюваме с меч, а да се издигнем с дух.

Със сърце вярващо и разум просветен приех християнската вяра – вярата на единния, жив Бог, сътворител на небето и земята. Защото тая вяра не разделя племето ни, а го обединява. Не поробва душите, а ги възвисява. Не унижава владетеля, а му дава отговорност пред Бога.

Не го направих по принуда, нито от страх пред ромеите, нито заради външен натиск. Направих го, защото разбрах, че без основа духовна, царството се руши. Видях, че и силата, и мъдростта идват от Господа, а не само от меча и златото.

Затова прие народът ни светото Кръщение – първо аз, князът ви, после велможите, а сега и вие. За да сме равни с другите християнски народи, а не чужденци сред тях. За да се отвори път към светлина, знание и справедливост.

Но как ще разберем Божието слово, ако то не звучи на наш език? Как ще се възпитат чедата ни в правдата, ако не четат вярата на разбираема реч?

Затова, с благодарност към Господа, приех учениците на светите братя Кирил и Методий – мъже благочестиви и ученолюбиви, които донесоха на българска земя писменост славянска. Те ще учат синовете ни на четмо и писмо, ще преведат Писанието, ще посеят Божията мъдрост в нашата земя.

Не ще бъдем вече чуждогласни. Ще имаме слово свое, вяра своя, култура своя. И ще пребъде България – не само с оръжие, а с книга и кръст. И няма да се покоряваме на чужда духовна власт, а ще имаме своя църква и своето достойнство.

Нека бъде благословен народът ни, който прие вярата не със страх, а с мъдрост. И нека светлината на Христос и славянското слово освети пътя ни през вековете.

Борис-Михаил, княз по Божия милост и слуга на народа си

# data[].attributes.headline
Песен за Кирил и Методий

# data[].attributes.subject
Песен за Кирил и Методий

# data[].attributes.attachment_link.title
Кирил и Методий