# data[].attributes.body
És un tipus de dificultat que ens podem trobar als centres perquè l'escola és un tipus d'organisme on hi participen molts elements i de vegades pot resultar complicat cohesionar-los i per aquest motiu l'organització pot resultar complicada i complexa.

# data[].attributes.body
Una dificultat present a les escoles és que l'organització sempre resulta complexa perquè pot haver docents que no estan d'acord amb el projecte educatiu del centre i manca la cohesió entre ells.

# data[].attributes.body
Segons Escudero, l'escola és un microcosmos social on es reprodueixen les característiques i les estructures del entorn. Hi participen col·lectius diferents com les famílies, els alumnes, els mestres i altres professionals que es relacionen entre ells per aconseguir una educació de qualitat encara que, moltes vegades tenen posicions diferents i oposades.

# data[].attributes.body
És un tipu de dificultat que ens podem trobar a un centre quan la presa de decisions està en un segon pla. A més, és un tipus d'organització caòtica on cada un va per la seva banda i fa allò que li pareix millor sense consensuar-lo amb la resta.

# data[].attributes.body
L'organització que rebutja l'eficàcia és aquella que no es preocupa per millorar el centre o la seva metodologia per tal d'aconseguir una millora educativa.

# data[].attributes.body
Una realitat socialment construïda és aquella que té en compte les diferències, individualitats, valors i característiques del seu entorn.

# data[].attributes.body
El dèbil acoblament es caracteritza per una manca de comunicació entre els integrants del centre educatiu i per tant, hi ha una certa unidirecció.

# data[].attributes.body
L'individualisme es caracteritza perquè cada professor actua de manera solitària i no té en compte els punts de vista o els objectius dels altres individus del centre educatiu.

# data[].attributes.body
Segons Antúnex i Gairín, l'organització escolar necessita d'una professionalització i especialització dels equips directius. I a més, els models organitzatius han de respondre a un model d'escola lligats a la innovació, la transformació i la milllora constant. L'organització de l'escola resulta complexa perquè s'han de prendre moltes decisions, es realitzen moltes reunions, es planifica el curs...
Segons Weiner, organitzar-se implica que l'individu incorpori part de la seva llibertat d'acció i decisió a l'organització. Això suposa que cadascun dels membres que participen en l'organització ja no són lliures per actuar ni per decidir de manera autònoma.

# data[].attributes.body
Segons Clark l'anarquia organitzada està relacionada amb l'individualisme i amb la de díficil acoblament perquè el pes de la individualitat pot suposar dificultats organitzatives.
Segons March i Olsen, l'anarquia organitzada es troba en aquells centres educatius amb docents individualistes en la manera d'aplicar el currículum, el que provoca una manca de coordinació amb interferències constants; encara que, externament, sembla que hi ha una organització ben definida.
És el model de cistelles de fems que segons Wikipedia, reb aquest nom perquè per exemple, en una reunió, els participants estan constantment vertent al fems problemes i solucions de manera caòtica.
Aquest model fa referència a que la presa de decisions no segueix un procès lineal i ordenat en etapes sinó que és confús i casual. Les decisions són el resultat de la interacció entre 4 sucessos: problemes (bretxes entre les situacions presents i les desitjades), solucions (respostes en cerca de preguntes), participants (membres amb diferents valors, actituds i experiències) i oportunitats d'elegir (ocasions en les que s'ha de prende una decisions). Per aquest motiu, els problemes, les solucions, els participants i les oportunitats es mesclen de manera aleatòria. I la organització depèn de la "sort" de què els 4 sucessos es connectin.

# data[].attributes.body
L'eficàcia és la capacitat d'arribar als objectius marcats. Gràcies a una avaluació es pot veure fins quin punt s'han assolit els objectius i seria molt convenient realitzar una avaluació als docents, els òrgans de coordinació, els centres i el sistema educatiu, ja que amb això es pot veure fins quin put compleixen amb els objectius marcats.

# data[].attributes.body
Segons Greenfield els centres educatius es relacionen entre si i l'entorn  que els envolten i aconsegueixen crear una realitat social on està immers el contingut formal i informal.
Per tant, per tal d'establir una característica principal dels centres, com per exemple ser democràtic, és necessari que el personal tingui present els valors, el seu entorn i que treballin com a un únic grup per tal d'arribar als mateixos objectius.

# data[].attributes.body
Segons Karl Weik el dèbil acoblament caracteritza els sistemes socials on les connexions són febles i intermitents perquè els individus que l'integren tenen visions distintes.
Allò que caracteritza a les estructures de dèbil acoblament és que són mes vulnerables als canvis, hi ha dificultat per a aconseguir solucions, hi ha un fort entorn d'aula i els docents solen actuar segons els seus pensaments.

# data[].attributes.body
Segons els experts l'individualisme és la visió que es té de l'aula com a una estructura tancada.
Lortie (1975) va destacar que l'experiència docent sovint duia a tenir por de les innovacions i a no ser capaç de dominar un concepte o situació desconeguda.
Aquest autor dóna com a solució a l'individualisme la reducció d'aquest ja que això baixarà el conservadorisme per part dels professors.
Hargreaves (2010) va demostrar que la proposta de Lortie era errònia perquè no controlava el presentisme (preocupació pel present). Per tant, allò que Hargreaves va proposar reduir el conservadorisme polític i social i crear condicions pe disminuir l'individualisme i el presentisme, aconseguint que si el presentisme i l'individualisme disminueixen, el conservadorisme com a conseqüència també ho fa.