# data[].attributes.body
La creativitat és inherent a l'ésser humà, tal com ha dit algun dels companys. De fet els nens són més creatius que els adults, com més avança l'estructuració mental (en quant a models de coneixement) menys creativa esdevé la ment. Els nens no estan tan subjectats a idees preconcebudes, del que és correcte i no ho és, del que s'espera, etc.  En aquest sentit la por és un dels principals frens a la creativitat, la por a equivocar-te, a fer-ho malament, al què diran... perquè qualsevol expressió creativa diu moltíssim de la persona que l'ha creat, i en realitat tenim por a mostrar-nos tal com som, a exposar les nostres idees, sentiments, etc., ens fa vulnerables.
No podem deixar d'inculcar coneixement en la ment dels nostres alumnes, però podem intentar fomentar la seva creativitat creant un clima d'aula on es puguin sentir segurs, no jutjats. I deixar que puguin jugar, com fan els nens petits. Crec que això és el més important.

# data[].attributes.body
Com dieu, la creativitat és inherent a cada persona. En qualsevol àmbit de la vida hem de buscar solucions a les necessitats que ens hi anem trobant. Sovint hem de ser ingeniosos, actius, ...; hem de caure en l'error per tornar-ho a intentar; hem de reconsiderar com fer-ho; ...
Potser no ho som sempre de creatius a l'hora d'encarar una situació, i ens recolzem en experiències d'altres.
A l'aula ens pot passar el mateix. Es inherent a la tasca docent el ser creatius, el mirar més enllà per assegurar un bon aprenentatge en els nostres alumne. De vegades, però, podem tenir la creativitat més
'desactivada', per molts motius.

Com més coneixements tinguem per fomentar la creativitat, més fàcil ens serà tenir-la 'activada'.
Cal treballar-hi! Formació, predisposició, un bon clima de centre, un bon clima d'aula.... i a crear!

# data[].attributes.body
En línia amb el que comenteu jo també penso que l'ésser humà és creatiu per naturalesa de fer voldria destacar una frase d'Einstein que deia.  “La locura es: seguir haciendo lo mismo y esperar resultados diferentes”. Al final això és la creativitat, el poder evolucionar com a persona i com a societat. No crec que sigui una qüestió genètica ja que crec que cap talent s'hereda però si que es veritat que no tots tenim les mateixes habilitats per portar a terme la creativitat. Desde l'educació hauríem de crear espais per afavorir i desenvolupar la creativitat desde petits sense condicions i amb llibertat. No només en un àmbit sinó en diverses perquè les ments creatives o poden ser més enllà de la seva "especialitat'.

Georgina Lamiel

# data[].attributes.headline
Jo també crec que tots som creatius per naturalesa, tot i que si es fomenta a casa i a les escoles és quan pot arribar a brillar. DE fet penso que sense creativitat no hi ha evolució.

# data[].attributes.subject
Jo també crec que tots som creatius per naturalesa, tot i que si es fomenta a casa i a les escoles és quan pot arribar a brillar. DE fet penso que sense creativitat no hi ha evolució.

# data[].attributes.body
Roser Lázaro

# data[].attributes.body
Crec que quants més espais i moments creatius oferim a l'alumnat, més oportunitats d'èxit tenim: la creativitat s'entrena, i ens hem de posar en forma.
Tot i això, també penso que la genètica hi juga un paper important. A uns els costarà més i a d'altres no tant; alguns seran brillants de manera innata i d'altres s'hauran d'esforçar molt; alguns se sentiran còmodes amb els problemes matemàtics lògics i d'altres gaudiran amb la divergència... som diversos!

# data[].attributes.body
La creativitat es pot fomentar deixant espai als alumnes per poder expressar-se lliurement, proposant activitats obertes i sobretot fent-los perdre "la por al ridicul d'equivocar-se", la qual cosa costa molt sobretot en adoslescents que busquen l'acceptació del grup i tenen por que la esrat no acceptin les seves idees/opinions.

La genètica pot influenciar, predisposa a ser més o menys creatiu. Hi ha persones a qui els resulta més fàcil ser creatiu, però fins tot aquestes persones poden no ser creatives si l'ambient no acompanya i a la inversa, una persona genèticament poc predosposada pot ser molt creativa si l'ambient acompanya

# data[].attributes.body
La creativitat es pot fomentar amb recursos i l'ha de fomentar aquell que és creatiu i aquell que no n'és en pot ser. És més, hi ha persones que no eren creatives i només els calia obrir els ulls per començar a despertar tot el potencial que tenia i que dormia dins seu i que la pròpia persona no sabia que tenia. Però malgrat tot, ensenyar a ser creatiu no assegura que el que no n'era de per si acabi sent un artista. Simplement serà una mera i simple còpia. La genètica hi influeix, si la genètica és de persona creativa, amb aprenentatge sortirà. Si no se'n té, només serà còpia.

# data[].attributes.body
Comparteixo l'opinió de les companyes que a ser creatiu, se n'aprèn! De fet, per més que des del néixer tinguem certa facilitat per alguns aprenentatges concrets, si no hi ha estimulació, motivació i acompanyament, per si sols no brillarien. Vaig llegir fa un temps un llibre de David Bueno "Neurociència per a educadors" on deixa molt clar que naixem predisposats, no determinats. Aquesta afirmació em va fer pensar molt, tant a nivell personal com professional. Tots tenim una predisposició que cal deixar sortir, el com ho fem, serà molt important.
Per tant, sí! Hem de donar als nostres alumnes ales i oportunitats perquè puguin ser elles mateixes i fomentin al màxim la pròpia creativitat.

# data[].attributes.body
Si centrem la tasca educativa en despertar la creativitat mitjaçant procesos didáctics alternatius que doni menys importancia en els exàmens/activitats estandarizada, obre el pas a la inclusió de les intel·ligències múltiples dins de l’aula. El procès d’aprenentatge és orgànic no mecànic. Crec que les  tecnologies en mans de docents amb una bona competència digital poden ajudar a la creativitat de les persones i al desenvolupament del seu talent.

# data[].attributes.headline
Supose que sí, que s’apren a ser creatiu; si estem exposats a coses (presentacions, tasques, ...) creatives i som capaços de reconèixer-les com a tal. Es pot fomentar si es deixa l’espai i la llibertat per arribar-hi. La genètica hi pot tenir en alguns casos el seu paper, com el de la Gillian Lynne (a qui fa referència Sir Ken Robinson en el Ted que hem escoltat) va ser des de sempre molt creativa ballant. 

# data[].attributes.subject
Supose que sí, que s’apren a ser creatiu; si estem exposats a coses (presentacions, tasques, ...) creatives i som capaços de reconèixer-les com a tal. Es pot fomentar si es deixa l’espai i la llibertat per arribar-hi. La genètica hi pot tenir en alguns casos el seu paper, com el de la Gillian Lynne (a qui fa referència Sir Ken Robinson en el Ted que hem escoltat) va ser des de sempre molt creativa ballant. 

# data[].attributes.body
No crec que la genètica tingui res a veure amb la creativitat. Som creatius per naturalesa, és el que ha assegurat la supervivència de la espècie humana. Segons la TED Talk de Robinson, des de l'es escoles es pot fer molt per fomentar la creativitat.