# data[].attributes.body
NORSKE AVISER

# data[].attributes.attachment_link.description
medienorge er en informasjonssentral for fakta om norske medier som ble opprettet av Kulturdepartementet i 1994. Formålet med opprettelsen var å gjøre norsk mediestatistikk tilgjengelig via én sentral kilde, og å dokumentere norsk medieutvikling gjennom systematisk innsamling av mediedata. Etter mer enn femten års arbeid sitter medienorge i dag med en omfattende samling informasjon om norsk mediesektor.

# data[].attributes.headline
Medieeierskapsloven, hva kom i stedet for

# data[].attributes.subject
Medieeierskapsloven, hva kom i stedet for

# data[].attributes.attachment_link.description
Medieeierskapsloven (langtittel lov om eierskap i medier) var en norsk lov med formål å fremme ytringsfrihet, de reelle ytringsmuligheter og et allsidig medietilbud. Loven trådte i kraft 1. januar 1999.

# data[].attributes.body
TV3 er den største kommersielle TV-kanalen til Viasat Broadcasting, som er en del av det svenske mediekonsernet Modern Times Group.

# data[].attributes.attachment_link.description
TV3 er den største kommersielle TV-kanalen til Viasat Broadcasting, som er en del av det svenske mediekonsernet Modern Times Group. TV3 sender separate kanaler i Norge, Sverige, Danmark, Litauen, Latvia og Estland, samt som Viasat3 i Ungarn, hver med lokale underholdningsprogrammer på de respektive språkene for landene.

# data[].attributes.body
Discovery Networks Norway

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
TVNorges kontorer i Nydalen i Oslo

TVNorge (tidligere forkortet TVN) er en norsk TV-kanal. Den eies og drives av Discovery Norway, som igjen eies av Warner Bros. Discovery. Warner Bros. Discovery eier også kanalene FEM, MAX, VOX, Discovery Channel, TLC, Eurosport, Eurosport 2 og Eurosport Norge, kanaler som også opererer i det norske markedet.

Kanalen begynte å sende 5. desember 1988 og ble dermed den første helnorske, reklamefinansierte fjernsynskanalen, og var det frem til 1992. Den 9. januar 2012, da hele TV 2 ble solgt til Egmont, var det ingen norskeide reklamefinansierte riksdekkende fjernsynskanaler igjen.

Gründerne bak TVNorge var Ola Grønvold, Erik Rynning og Ola Steinsrud. Hallvard Flatland kom inn senere.

TVNorge ble tidlig kjent på grunn av programmene og .

I 1997 kjøpte TV 2 49,33 % av aksjene i TVNorge, men solgte aksjene til det luxembourgske mediekonsernet SBS Broadcasting i 2004, som ble kjøpt av ProSiebenSat.1 Media i 2007.

14. desember 2012 ble TVNorge solgt fra tyske SBS Nordic til amerikanske Discovery Communications.

Kanalen startet sine sendinger den 5. desember 1988 med et timelangt og direktesendt underholdningsprogram fra Oslo Cabaret med Lill Babs og Tomboy som musikalske trekkplastre. Æren av å åpne kanalen fikk programleder Hallvard Flatland.

Blant kanalens mest populære programmer de seneste årene, finner vi blant annet , Alt for Norge, I kveld med YLVIS, Helt perfekt.

Det amerikanske datafirmaet Novell reiste sak om midlertidig forføyning mot TVNorge i 2003 da de mente at den nye N-logoen til TVNorge lignet Novells logo. Novell tapte saken.

SBS Media hadde i 2011 en totalomsetning på 1 milliard kroner. Det var en økning på 35,7 prosent fra året før (754 millioner kroner), og det høyeste noen gang for selskapet. Driftsresultatet ble på 230 millioner kroner, en økning på 74,2 prosent fra året før. Dette ga en driftsmargin på 22,5 prosent.

Discovery Networks Norge og TVNorge har i dag rundt 160 ansatte. Kanalen har dekningsgrad på 95,4 %. TVNorge er Norges tredje største TV-kanal basert på antall seere. TVNorge distribueres via satellitt, kabel-tv og det digitale bakkenettet. Kanalen retter sine sendinger i stor grad mot seere i alderen 15 til 50 år, og har de siste årene økt antall norske egenproduksjoner sterkt. Deriblant har satsing på humor vært svært viktig

Programinvesteringene økte i 2011 til 489, 9 millioner kroner, fra 367, 6 året før.

De skiftet logo første gang i 1995, fra TVN til TVNorge.

2021 (ufullstendig):

Tidligere profiler (utvalg):

Administrerende direktører og sjefsredaktører

Erik Rynning 1988-1995

Trygve Tamburstuen 1995-1996

Jan Steinmann 1996-1997

Pål Trælvik 1997-2001

Morten Skotland Hansen (fung.) 2001-2002

Morten Aass 2002-2008

Morten Skotland Hansen (fung.) 2008-2009

Harald Sigmund Strømme 2009-2017

Tine Austvoll Jensen 2017-

I mai 2009 gjorde kanalen det kjent at den nedlegger sin nyhetssending, værmeldingen og sporten i løpet av høsten 2009. Dermed vil programposter som , Sporten, Været og Spotlight forsvinne fra kanalen. Kanalen har hatt nyhetssendinger siden 1991. De legger også ned lokal-TV-satsingen OsloTV i løpet av 2009. Kanalens siste nyhetssending gikk søndag den 27. september.

Kanalens daværende kommunikasjonsdirektør, Ditlef M. Jacobsen, begrunnet avgjørelsen med at kanalen ønsket å rendyrke sin profil som underholdningskanal kombinert med en stadig sterkere konkurranse blant nyhetsmediene. Han poengterte også at kanalen både hadde mindre forutsetninger og ressurser til å lage tyngre nyhetssendinger enn NRK og TV 2, og at seertallene hadde vært sviktende det siste året. Dette kombinert med at Internett stadig "spiser seg mer og mer innpå" var også en medvirkende årsak. En annen grunn til at kanalen ga opp nyhetskampen er omleggingen fra analog til digitalt sendenettverk. Direktør Øystein Kristiansen i Mastiff fortalte at TVNorge baserte mye av sin nyhetsdekning på samarbeid med lokal-TV-stasjoner. Men på grunn av at flere av disse hadde gått overende de senere årene falt grunnlaget for samarbeidet bort.

Kanalens administrerende direktør, Harald Strømme, hevdet at avgjørelsen ikke var finanskriserelatert, men et offensivt grep for å rendyrke TVNorges profil som en bred, sterk underholdningskanal. "Avgjørelsen hviler på et ønske om å være framtidsrettede og kunne investere i de områdene vi er best. Vi må kjempe der vi har størst muskler, og er best egnet til kamp".

Når du kommer hjem og slenger deg ned i sofaen, så er du allerede oppdatert fra Internett og andre kanaler. Det er ingen grunn for å lage et NRK "light" med en brøkdel av menneskene og ressursene

TVNorge-sjef Harald Strømme, mai 2009

TVNorge var den første norske TV-kanalen til å starte sendinger i HD. TVNorge HD startet sendingene 3. oktober 2008 og har det samme sendingsskjemaet som TVNorge. Programmer som ikke er tilgjengelig i HD, vil bli sendt i standard-definisjon (dette vil i hovedsak inkludere eldre programmer).

TVNorge HD hadde planer om å sende 71° nord i HD samme høst som en del av HD-satsingen, men på grunn av de økonomiske utgiftene som inngår i små fleksible HD-kameraer, som de hadde behov for, ble dette droppet. Det ble istedenfor sendt i HD i 2010.

TVNorge er en tydelig motstander av forbudet mot politisk reklame i Norge og har ved et par anledninger utfordret bestemmelsen. Som en reaksjon i 2008 bestemte Menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg at norske myndigheters forbud mot politisk reklame krenker ytringsfriheten på et området der vernet er spesielt viktig, nemlig politiske ytringer. Dommen var enstemmig.

Seerpotensial / Dekningsgrad

De deler av befolkningen som har hatt mulighet til å ta inn TVNorge ved et gitt årstall.

# data[].attributes.attachment_link.description
TVNorge (tidligere forkortet TVN) er en norsk TV-kanal. Den eies og drives av Discovery Norway, som igjen eies av Warner Bros. Discovery. Warner Bros. Discovery eier også kanalene FEM, MAX, VOX, Discovery Channel, TLC, Eurosport, Eurosport 2 og Eurosport Norge, kanaler som også opererer i det norske markedet.

# data[].attributes.attachment_link.description
Stortinget åpnet i 1990 opp for at det kunne etableres et reklamefinansiert alternativ til NRK. Konsesjonen ble utlyst 31. januar 1991, med krav om at ingen eiere kunne eie mer enn 20 prosent av aksjene i kanalen.

# data[].attributes.body
SBS Discovery Radio

# data[].attributes.attachment_link.description
Radio Norge, tidligere Kanal 24 og Kanal 4, er en norsk reklamefinansiert, radiokanal, som startet sine sendinger 1. januar 2004 under navnet Kanal 24. Hovedkontoret ligger i Fredrikstad, med distriktskontor i Oslo og Bergen. 1. januar 2014 flyttet Radio Norge hovedkontor til Bergen. Radio Norge har utenrikskorrespondenter i New York, London, Paris, Berlin og Rio de Janeiro.

# data[].attributes.attachment_link.description
P4 Radio Hele Norge AS er en norsk kommersiell riksdekkende radiostasjon. Kanalen sender i det femte riksnettet, det såkalte FM5-nettet, på konsesjon fra Kulturdepartementet. Kanalen har sitt hovedkontor på Lillehammer, med regionkontorer i Oslo, Bergen og Sarpsborg. P4 er heleid av Modern Times Group. Kenneth Andresen er redaktør og adm.dir.

# data[].attributes.headline
TK fornøyd med Sparebankstiftelsen som ny eier

# data[].attributes.subject
TK fornøyd med Sparebankstiftelsen som ny eier

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Den siste tiden har det gått rykter om hvem som blir Amedias neste eier, og mandag ble det bekreftet at Sparebankstiftelsen DNB kjøper opp mediekonsernet.

Tidligere har Telenor og LO vært de største aksjonærene i Amedia, men det er ventet at DNB-stiftelsen kjøper opp hele konsernet og legger eierskapet til sin egen avisstiftelse.

I Møre og Romsdal er Tidens Krav den største avisen som er en del av Amedia, som er Norges nest største mediekonsern. I tillegg er også Aura Avis underlagt konsernet som har totalt 62 abonnementsaviser over hele landet.

MEDIEKONSERN: Amedia eier en rekke lokalaviser over hele landet.
Foto: Amedia/Illustrasjon Rune Fredriksen / NRK

Fornøyd med norsk eier

- Jeg er veldig glad for at vi har fått en avklaring, og for at vi har fått en norsk og langsiktig eier, sier redaktør i Tidens Krav, Tore Dyrnes.

Han tror at forskjellen mellom en norsk og en utenlandsk eier kan være stor.
- Jeg tror det er viktig for å skjønne lokalavisenes rolle i Norge. Vi har ekstremt mange lokalaviser, som spiller en stor rolle lokalt. De er som et lim i mange lokalsamfunn. En norsk eier har bedre forutsetninger for å skjønne det enn en utenlandsk, mener redaktøren.
Sparebankstiftelsen DNB ble opprettet i 2002, og eier i underkant av 10 prosent av aksjene i DNB. Utbyttet av disse aksjene blir brukt til ulike samfunnsnyttige prosjekt.

Tillitsvalgt: - Vært spent lenge

Hilde-Christine Brevik er tillitsvalgt i avisen. Hun forteller at også de ansatte er fornøyd med å ha en ny eier på plass.
- Det er fint å ha fått en avklaring. Vi har vært spent lenger, og dette gir oss en forutsigbarhet som vi ikke har hatt, sier hun.
- Det er veldig positivt og det er også det kollegene i redaksjonen har sagt, legger hun til.

# data[].attributes.attachment_link.description
Den siste tiden har det gått rykter om hvem som blir Amedias neste eier, og mandag ble det bekreftet at Sparebankstiftelsen DNB kjøper opp mediekonsernet. Tidligere har Telenor og LO vært de største aksjonærene i Amedia, men det er ventet at DNB-stiftelsen kjøper opp hele konsernet og legger eierskapet til sin egen avisstiftelse.

# data[].attributes.body
Har 65 lokalaviser(Wikipedia)

# data[].attributes.attachment_link.description
5. desember 2011 ble det kunngjort at Amedia kjøper Edda Media. Konkurransetilsynet godkjente oppkjøpet under forutsetning av at Amedia selger Demokraten i Fredrikstad og én av avisene i Skien. Medietilsynet vurderte A-pressens kjøp ut fra medieeierskapsloven og godkjente kjøpet under forutsetning av at avisene , Østlandets Blad , Vestby Avis , Enebakk Avis , , Smaalenenes Avis og Rakkestad Avis selges.

# data[].attributes.headline
VIL STOPPE ANNONSEFLUKTEN TIL GOOGLE OG FACEBOOK

# data[].attributes.subject
VIL STOPPE ANNONSEFLUKTEN TIL GOOGLE OG FACEBOOK

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Norske markedsførere flytter stadig flere av sine annonsemilliarder til Facebook og Google. I år vil de to globale aktørene hanke inn 3,8 milliarder norske reklamekroner, av et marked på om lag 20 milliarder. Det viser tall fra Schibsted, selskapet som lekker mest.

Tapene forflytter seg raskt til redaksjonene. Torsdag varslet Polaris at deres 35 mediehus skal øke inntjeningen med 300 millioner per år innen 2020. Samme dag informerte Aftenpostens ledelse sine ansatte om at enda en betydelig nedbemanning må tas denne høsten. Flere hundre årsverk vil altså forsvinne fra en innenlands mediebransje hvor annonseinntektene er i fritt fall.

Konsernsjef i Schibsted Rolv Erik Ryssdal har invitert Amedia og Polaris Media til å samarbeide om programmatisk annonsering for å slå tilbake konkurransen fra globale aktører som Facebook og Google.
Foto: Heiko Junge / NTB scanpix

Utmanøvrert over flere år

"De globale gigantene Google, Apple, Facebook og Amazon har det til felles at de har vært gode til å lage brukervennlige digitale tjenester som folk vil ha." Ordene er hentet fra en kronikk av Rolv Erik Ryssdal, konsernsjef i Schibsted Media Group. Nå skal norske mediehus gjøre det samme for norske annonsører.

En viktig del av vinneroppskriften er det som kalles programmatisk annonsering. Målrettet markedsføring skal følge sporene etter dine og mine klikk. I stedet for å skyte med hagle kan annonsørene nå håndplukke hvem de vil nå med sine budskap.

Felles plattform

Tidligere i sommer inviterte Schibsted Polaris og Amedia til en felles plattform for salg av skreddersøm innen markedsføring. Amerikanske AppNexus leverer en uavhengig og åpen plattform for programmatisk annonsering. Schibsted har sikret seg forhandlerrettigheter for det norske markedet.

Polaris Media er positive. Styreleder Bernt Olufsen i Polaris tror AppNexus kan vinne tilbake det tapte fra Facebook og Google.

- Vi må samarbeide mer på tvers i norsk mediebransje., sier Olufsen.

Men da må Amedia være med. De har foreløpig nøyd seg med å begynne å snakke med Schibsted.

- Vi er i forhandlinger med Schibsted, forteller Pål Nedregotten, konserndirektør for innovasjon, forretningsutvikling og strategisk analyse i Amedia.

Norske aviser har tapt milliarder i annonsekroner til Google og Facebook. Resultatet er nedbemanning i norske mediehus.
Foto: Roald, Berit / NTB scanpix

Lekker som en sil

Noe av det som bekymrer Amedia er at mye av annonsekronene forsvinner på veien.

- I dag forsvinner mye av pengene underveis. Når mange eiere av ulike kritiske teknologier tar hver sin lille cut av omsetningen blir det lite igjen til oss. Noen av disse eierne heter Facebook og Google.

- Vi regner med at bare halvparten av annonsekronene kommer fram til mediene, sier Nedregotten.

I Polaris Media håper Bernt Olufsen at konsernet skal klare å snu trenden.

- De har klart det på New Zealand. Der har de gått sammen, og fortrengt Google og Facebook. Vi burde kunne klare det i Norge også.

# data[].attributes.attachment_link.title
Slik skal norske medier vinne over Google og Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
Norske markedsførere flytter stadig flere av sine annonsemilliarder til Facebook og Google. I år vil de to globale aktørene hanke inn 3,8 milliarder norske reklamekroner, av et marked på om lag 20 milliarder. Det viser tall fra Schibsted, selskapet som lekker mest. Tapene forflytter seg raskt til redaksjonene.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Bernt Olufsen i Schibsted ble i går valgt til ny styreleder i Polaris Media.
Foto: Junge, Heiko, Heiko Junge / SCANPIX

Administrerende direktør i Polaris Media, Per Axel Koch, ønsker ikke å kommentere endringene i styret.
Foto: Grønning,Torbjørn / SCANPIX

I går ble tidligere VG-redaktør Bernt Olufsen og økonomiredaktør i Schibsted, Trond Berger, valgt inn i styret.

- Det er stor usikkerhet. De små mediehusene lurer på; Vil Schibsted noe med oss? Har de planer for oss eller har de bare planer for de største mediehusene?, sier Dalheim.

Byttehandel med A-media?

Polaris Media består av 31 mediehus, fem trykkerier og tre distribusjonsselskap.

- I verste fall har Schibsted bare planer for Adresseavisen og kanskje Sunnmørsposten, og så vil de selge de øvrige små mediehusene eller gjøre en byttehandel med A-media, sier Dalheim, som for tiden har permisjon fra jobben som journalist i Adresseavisen.

Tidligere styreleder vraket

Fagbladet Journalisten antydet i går at det kunne bli en turbulent generalforsamling i Polaris Media.

- Det var til tider veldig høy temperatur mellom Schibsted og øvrige aksjonærer rundt valgene og sammensetningen av det nye styret, sier Dalheim.

Møtet resulterte i at mangeårig lokal representant og styreleder Kaare M. Gisvold ble vraket.

- Schibsted eier nesten 30 prosent i Polaris, og det er naturlig at de vil bidra til selskapets utvikling på best mulig måte, sier nyvalgt styreleder Bernt Olufsen.

Han mener det er naturlig at Gisvold måtte ut.

- Det er ofte sånn når det etableres et nytt styre at det skjer et skifte fullt og helt, sier Olufsen.

- Kan føre til slakt av Polaris

I et innlegg i Dagens Næringsliv og Adresseavisen i dag skriver avtroppende styreleder Kaare M. Gisvold at han frykter Schibsted vil selge Polaris sin andel i Finn.no

Verdien er 700-900 millioner kroner, og ble av det gamle styret sett på som strategisk kapital for å gjennomføre digitale ambisjoner. Gisvold frykter Schibsted vil la seg friste til et snarlig salg, for å gi et ekstraordinært utbytte til eierne.

- Skjer det, vil selskapet i praksis være vingeklippet. Vegen er da kort til total slakt, med salg av Adresseavisen til Schibsted Norge og resten til A-media og andre som liker lokalaviser, skriver Gisvold.

Den nye styrelederen ser ingen planer for Finn-aksjene i nær framtid.

- Schibsted eier 90% av Finn.no, og har ikke noe umiddelbart behov, slik jeg har oppfattet det, for å ta over de resterende 10-prosentene, sier Bernt Olufsen.

Makten er flyttet til Oslo

Selv om styreleder Olufsen opprinnelig er trønder, og har jobbet som journalist i Adresseavisen, mener konserntillitsvalgt Ulf Dalheim at endringene i styret svekker den lokale innflytelsen.

- Ja, jeg tror ihvertfall det betyr at makten er flyttet til Oslo, ut av Trøndelag og ut av regionen.

Dalheim viser til at kun en av sju aksjonærvalgte representanter i styret har tilhold i Trondheim. Olufsen er opptatt av å representere dem alle.

- Jeg er trønder og har tenkt å bidra til at alle eiernes interesser blir best mulig ivaretatt i det nye styrets arbeid.

Les også: Økte inntekter for Polaris Media

- Få endringer for leserne

Avisleserne vil ikke merke endringene i særlig grad, tror Dalheim.

- Nei, jeg tror egentlig ikke det. Alle som er i media ser betydningen av identiteten, den lokale forankringen, selvstendigheten og uavhengigheten til hver enkelt mediebedrift.

Han legger til at Adresseavisen blir 250 år i 2017, at Romsdals Budstikke feirer 170-årsjubileum til helga og at Harstad Tidende er 125 år.

- Det er mediehus som står veldig sterkt lokalt, sier den konserntillitsvalgte.

- Ikke bra for medie-Norge

- Vi er veldig spent alle vi tusen som jobber i Polaris Media på hva fremtiden vil bringe, når vi ser at Schibsted fester et mye sterkere grep om styringen av selskapet, sier Dalheim.

Schibsted har kontroll over de øvrige store regionavisene i Norge, men måtte selge seg ned i Adresseavisen i 2007 på grunn av en lovbestemmelse om medieeierskap.

- Det man vil ha er naturligvis Adresseavisen, som er en stor pengemaskin. Vi har sett det gjennom forsøket på dannelsen av Media Norge, hvor de ville ha med Adresseavisen, med tanke på at Adressa skal være inne i hele Schibsted-systemet.

- Det verste er at vi står igjen med to mediekonsern i Norge, Schibsted og A-media. Det er ikke bra for medie-Norge, sier Dalheim.

# data[].attributes.attachment_link.description
I går ble tidligere VG-redaktør Bernt Olufsen og økonomiredaktør i Schibsted, Trond Berger, valgt inn i styret. - Det er stor usikkerhet. De små mediehusene lurer på; Vil Schibsted noe med oss? Har de planer for oss eller har de bare planer for de største mediehusene?, sier Dalheim.

# data[].attributes.body
HVA DE EIER(Store norske leksikon 2015)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
. fri

Schibsted ASA er et norskbasert internasjonalt mediekonsern med røtter tilbake til 1839. Hovedkontor i Oslo. Omfattende virksomhet innen aviser, multimedia og mobiltjenester og er Norges største og et av Nordens ledende medieselskap. Rubrikkannonser på nettet et hovedsatsingsområde. Hovedvirksomheten er i Norge og Sverige, men konsernet har virksomhet i til sammen 30 land, blant annet Estland, Frankrike og Spania.

Driftsinntekter i 2015 var ca. 15,1 mrd. (ca. 15,0 mrd. i 2014). Brutto driftsresultat i 2015 (EBITDA) var ca. 2,0 mrd. kroner (1,9 mrd. kroner i 2014). Konsernet hadde ca. 6900 ansatte ved utgangen av 2015. Av disse hadde ca. 4000 sitt virke utenfor Norge.

Konsernsjef er Rolv Erik Ryssdal, og styreleder Ole Jacob Sunde, som også er styreleder i Tinius-stiftelsen. Største eier var lenge Einar Fr. ("Tinius") Nagell-Erichsen gjennom selskapet Blommenholm Industrier (26,1 %), men denne eierandelen ble i 2006 overført til Stiftelsen Tinius, hvor Nagell-Erichsen var styremedlem til sin død i 2007.

# data[].attributes.attachment_link.description
Schibsted ASA er et norskbasert internasjonalt mediekonsern med røtter tilbake til 1839. Hovedkontor i Oslo. Omfattende virksomhet innen aviser, multimedia og mobiltjenester og er Norges største og et av Nordens ledende medieselskap. Rubrikkannonser på nettet et hovedsatsingsområde. Hovedvirksomheten er i Norge og Sverige, men konsernet har virksomhet i til sammen 30 land, blant annet Estland, Frankrike og Spania.Driftsinntekter i 2015 var ca.

# data[].attributes.body
Eier 30 norske aviser(2011) Wikopedia

# data[].attributes.attachment_link.description
Polaris Media ASA er et norsk børsnotert mediekonsern. Selskapet ble etablert 26. april 2008 ved en fusjon av Adresseavisen Gruppen og Harstad Tidende-gruppen.

# data[].attributes.headline
Amedia tjener penger, har 65 lokalaviser

# data[].attributes.subject
Amedia tjener penger, har 65 lokalaviser

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fremgangen fortsetter i Amedia. Konsernet leverte i 2016 et brutto driftsresultat (EBITDA) på 422 millioner, og på fredagens resultatpresentasjon er det en konsernsjef Are Stokstad i storform selv om tilsvarende resultat var litt ned sammenlignet med 2015.

- Vi driver med journalistikk, ikke først og fremst fordi den er lønnsom, men fordi den er viktig, og det vi ser nå er at den viktige journalistikken er lønnsom, sier Stokstad.

Veksten i digitale abonnenter siden nyttår er på 16 prosent. Amedia har i dag 128.000 rent digitale abonnenter og veksten er altså rekordsterk.

- Alle spør når dette flater ut, men vi ser at veksten bare øker. Det har med våre medarbeidere på bakken landet rundt å gjøre, som utgjør en unik forskjell.

Totalt hadde Amedia 495.000 kunder ved utgangen av februar.

- Det pågår en intern gjetning om når vi når 500.000, sier Stokstad.

Han mener Amedia har lykkes i å snu opp-ned på avishusenes forretningsmodell og det kommer tydelig frem at konsernsjefen trives godt i sitt nye eierskap. Mediekonsernet Amedia, som består av rundt 65 aviser, nettaviser og andre publikasjoner, ble i fjor kjøpt av Sparebankstiftelsen DNB.
Les også: Ny Amedia-eier kaller milliardkjøp "ren veldedighet"
- Vi har snudd fra å gjøre journalistikk til et vedheng i annonser, til å gjøre journalistikk til kjernen i produktet vårt, sier Stokstad.

Flere aviser med opplagsvekst
Stokstad mener derfor selskapets digitale innholdsstrategi er en suksess. Amedia snudde i 2016 en 12-årig sammenhengende negativ opplagsutvikling til pluss. På fredagens pressekonferanse kunne Stokstad fortelle om gode opplagstall for mange av konsernets aviser.

- 48 av våre aviser vil legge frem veksttall når MBL legger frem opplagstall på tirsdag. Og hvorfor det, jo fordi vi har en strategi som virker, og posisjoner som er solide, sier han.

Han sier videre at 2016 markerer "et historisk trendskifte".

- Mediehusenes brukerinntekter for første gang er større enn annonseinntektene.

Konsernets aviser økte antall heldigitale abonnenter med 134 prosent og antall betalende kunder totalt med 6,3 prosent. Som følge av dette, økte abonnementsinntektene for sammenlignbare aviser med 62 millioner eller 5,1 prosent i 2016, og veksten tiltok gjennom året.

Ruskete på annonser
Tyngre går det i annonsemarkedet. Annonseinntektene i sammenlignbare aviser ble redusert med 16 prosent eller 257 millioner i 2016, og både papirannonseringen og den digitale annonseringen går tilbake.

- Annonsemarkedet var krevende også for Amedia i 2016. Derfor tar vi offensive grep for å øke lokalavisenes attraktivitet i annonsemarkedet. Gjennom bruk av Googles teknologi vil vi etter påske tilby langt høyere kvalitet på målgruppesalg og skreddersydde annonseprodukter. Vi forventer derfor at Amedia vil få betydelig vekst innenfor programmatisk annonsesalg fremover, sier Stokstad.

Annonseinntektene på papir falt med 16,7 prosent, mens de digitale annonseinntektene falt med 13,1 prosent.

- Digitalt har vært ordentlig ruskete i 2016, på samme måte som for kollegaene. Det er særlig knyttet til konkurranse fra sosiale medier, samt søk og programmatisk, sier finansdirektør Gisle Torheim.

Men det finnes lysglimt, også på papir, mener han.

- Vi ser at annonseinntektene på print tok seg litt opp på slutten av året, særlig knyttet til dagligvarekrigen. Da er lokalavisene uovertrufne med tanke på å flytte varer, sier han.

Fallet i annonseinntekter er hovedårsaken til at omsetningen i Amedia faller med ni prosent i 2016 sammenlignet med i 2015. Omsetningen endte totalt på 3,77 milliarder kroner o g på bare fem år har omsetningen i Amedia falt med 1,5 milliard kroner.
Her kan se resultatene til Amedia for 2016. Alle tall i MNOK.

# data[].attributes.attachment_link.description
Fremgangen fortsetter i Amedia. Konsernet leverte i 2016 et brutto driftsresultat (EBITDA) på 422 millioner, og på fredagens resultatpresentasjon er det en konsernsjef Are Stokstad i storform selv om tilsvarende resultat var litt ned sammenlignet med 2015.

# data[].attributes.body
Febr. 2016

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Saken oppdateres.

Sparebankstiftelsen DNB kjøper 100 prosent av aksjene i Amedia. Eierskapet legges til en egen avis-stiftelse, som gjør at avisene i praksis blir selveiende.

Nystiftelse skal eie avisene

Som Medier24 antydet lørdag, skal Sparebankstiftelsen DNB nå finansiereet kjøp av alle aksjene i Amedia AS fra LO, Telenor og Fritt Ord.

Den nye løsning ble presentert på en pressekonferanse mandag ettermiddag i Amedias hus i Akersgata i Oslo.

Norges nest største mediekonsern (etter Schibsted)Eier helt eller delvis 78 lokal- og regionaviser samt trykkeri og lokalradio.Etablert i 1948 som Norsk Arbeiderpresse. Fra 1994 til 2012 het konsernet A-pressen.A-pressen kjøpte Edda Media i 2012 fra britiske Mecom og tok navnet Amedia.Eies av LO (35,65 prosent), Telenor (44,2 prosent) og Fritt Ord (2,97 prosent). Resten eies av diverse fagforbund tilknyttet LO og Amedia selv.I august i fjor ble det kjent at et meglerhus var hyret for å lede prosessen med å finne kjøpere til LOs og Telenors aksjeposter.Are Stokstad er konsernsjef og Knut Ivar Solnes er styreleder.(NTB)

Løsningen er som følger:Sparebankstiftelsen DNB skal ikke eie mediekonsernet selv, men etablerer nå en ny, selveiende stiftelse, som igjen får et ansvarlig lån for å kjøpe alle aksjene i Amedia for "bare" 395 millioner kroner.

Det vil si at avisene i praksis blir selveiende, av en ikke-kommersiell stiftelse.

Parten uttaler mandag at man verdsetter konsernet til 1,4 milliarder kroner, men fratrukket"gjeld, pensjon og forpliktelser" betaler den nye stiftelsen altså knapt 400 millioner kroner.

Det eraltså ennyopprettet stiftelse som blir eier avAmedia-konsernet.

Langsiktig eierskap

- Dette sikrer et langsiktig og stabilt eierskap til norske lokalaviser. Det er i dag undertegnet en avtale som innebærer at den nye stiftelsen vil overta alle aksjene i Amedia fra LO, Telenor og Fritt Ord. Formell overtagelse forventes å skje i april , skriver Amedia i en pressemelding.

Sparebankstiftelsen DNBoppretter den nye stiftelsen, og gir den samtidig et ansvarlig lån for å finansiere kjøpet avAmedia.

Sparebankstiftelsen DNB er en uavhengig stiftelse som bruker sitt overskudd til samfunnsnyttige formål.

- Lokalavisene har stor betydning for sine lokalsamfunn, for demokratiet, kultur og organisasjonsliv. Målet med kjøpet er å bidra til at avisene kan utvikle seg videre til beste for sine lokalmiljøer, sier direktør i Sparebankstiftelsen DNB,André Støyleni meldingen.

Den nye stiftelsen vil beholde Amedia som et samlet konsern, og vil sikre konsernets og avisenes utgivelsesgrunnlag, selvstendighet og redaksjonelle frihet.

André Støylenunderstreker i meldingen at modellen med et stiftelseseid mediekonsern vil styrke lokalavisene:

- Et langsiktig eierskap vil kunne sikre avisene nødvendig kraft til omstilling og økt økonomisk handlingsrom.

Les også: Sparebankstiftelsen DNB har brukt ca. 30 millioner kroner på arbeidet med Astrup-utstillingen som åpner i London kommende uke.

Etter syv år er Nikolai Astrup klar for London

Dette blir sagt på pressekonferansen:

Sparebankstiftelsens direktør Andre Støylen sier at man ikke driver med medier, men at "lokalavisene er viktig for alt stiftelsen ellers støtter".

Sparebankstiftelsen DNB oppretter formelt en ny stiftelse, som så får et ansvarlig lån for å kjøpe alle aksjene i Amedia AS fra LO, Telenor og Fritt Ord. Dette lånet ser man for seg å få tilbake over tid, men har det "ikke travelt" .

Kjøper konsernet for 395 millioner kroner: Ved salget verdsettes konsernet i dag til 1,4 milliarder kroner, men fratrukket"gjeld, pensjon og forpliktelser" betaler den nye stiftelsen 395 millioner kroner for hele mediekonsernet.

Avisene må fortsatt tjene penger:- Vi skal ikke finansiere avisdrift. De må fortsatt drive lønnsomt , uttaler Støylen. Les flere saker fra medier24.com her:

Rekordår for verdens nordligste lokalavis: 3,4 millioner sidevisninger for Svalbardposten i fjor

Hamar Arbeiderblad felt i PFU for sak som vant Hedmarks Journalistpris i fjor

Milliardstiftelse for kunst, kultur og gode formål

Sparebankstiftelsen DNB er en stiftelse som ble dannet i 2002, som et resultat av en prosess mellom DNB og Gjensidige NOR sparebank.

Stiftelsens formål er å "være en langsiktig eier i DNB, og ivareta sparebanktradisjonen ved å gi deler av overskuddet til allmennyttige formål".

Stiftelsen deler årlig ut mange millioner kroner til kunst, kultur og andre gode formål.

Og forvalter en kapital verdt over 20 milliarder kroner: Blant annet eier stiftelsen 10 prosent av DNB, hvilket tilsvarer en verdi på rundt 15 milliarder kroner. Stiftelsen har også rundt 5 milliarder kroner plassert i både norske og utenlandske aksjer.

DNB-stiftelse skal være på vei til å kjøpe Amedia VGs papiropplag og digitalinntekter i fritt fall. Og regionavisene tjener nesten ikke penger Aftenposten får PFU-kritikk: Brukte manipulert hestebilde på magasinforside

Norsk mediekonsern som ble til i 2012, da den gamle A-pressen kjøpte Edda Media. Eier i dag drøyt 60 lokale mediehus landet rundt. Dermed fusjonerte gamle Ap-aviser landet rundt, med borgerpressa rundt Oslofjorden, og siste rest av partipresse forsvant ut av historien. Konsernet eies i dag av LO (44,6 prosent), Telenor (44,2 prosent), Fritt Ord (2,97 prosent) og selveide aksjer (8,26 prosent).Amedia omsatte i 2014 for 3,46 milliarder kroner, med et årsresultat på minus 231 millioner kroner - drevet av et utfordrende marked, og en kostbar nedbemanningsprosess.Resultatene i 2015 var langt bedre, og det er ventet et rekordresultat når konsernet om et par uker legger fram årsregnskapet. Etter 3. kvartal var driftsresultatet (EBITDA) på 178 millioner kroner.

Sparebankstiftelsen DNB ble opprettet i 2002.* Skal videreføre sparebanktradisjonen med å gi bidrag til allmennyttige formål og være en langsiktig eier i DNB.* Eier i dag 10 prosent av DNB.* Forvalter en kapital på 20 milliarder kroner og deler hvert år ut mange millioner kroner til ulike kunst- og kulturformål.* Sammen med Fritt Ord eier stiftelsen Store norske leksikon samt Det Norske Videnskaps-Akademi.* Stiftelsen eier en betydelig kunstsamling, deponert ved norske museer. Datterselskapet Dextra Musica kjøper inn verdifulle strykeinstrumenter som lånes ut til norske musikere.* Administrerende direktør er André Støylen (tidligere finansbyråd for Høyre i Oslo). Styreleder er Randi Eek Thorsen. (©NTB)

# data[].attributes.attachment_link.title
Sparebankstiftelsen DNB kjøper 100 prosent av Amedia for 395 millioner

# data[].attributes.attachment_link.description
Saken oppdateres. Sparebankstiftelsen DNB kjøper 100 prosent av aksjene i Amedia. Eierskapet legges til en egen avis-stiftelse, som gjør at avisene i praksis blir selveiende. Som Medier24 antydet lørdag, skal Sparebankstiftelsen DNB nå finansiereet kjøp av alle aksjene i Amedia AS fra LO, Telenor og Fritt Ord.

# data[].attributes.headline
AP uenig i opphevelsen av Medieeierskapsloven

# data[].attributes.subject
AP uenig i opphevelsen av Medieeierskapsloven

# data[].attributes.body
Journalisten

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Journalisten.no - Nyheter og debatt om medier og journalistikk

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Onsdag ble det kjent at regjeringen foreslår å fjerne medieeierskapsloven. Ifølge Dagens Næringsliv skal medieeierskapet på sikt, om de får flertall på Stortinget, reguleres av konkurranseloven. I tillegg vil Konkurransetilsynet overta overvåkning og behandling av medieeierskapet fra Medietilsynet.

- Dette er noe bransjen har etterspurt. Ved fusjoner og oppkjøp er det i dag slik at man både må forholde seg til konkurransetilsynet, men også til medieeierskapsloven og medietilsynet. Dette er dobbelt opp, og det er unødvendig byråkrati, sier Widvey til DN.

Mediepolitisk talsmann Arild Grande i Arbeiderpartiet er skeptisk til regjeringens forslag. Det største av opposisjonspartiene vil neppe støtte regjeringens endring til lovforslag.

Kritiske

- Vi vil være kritiske til en slik løsning, sier han til Journalisten. - Vi mener at journalistikk, nyhetsproduksjon og medieeierskap er noe mer enn å selge bleier, sier han og sikter til forslaget om at eierskapet skal reguleres av konkurranseloven.

Han utdyper at det er viktig å ha et regelverk som ikke bare håndterer medieeierskapet ut fra et konkurranseperspektiv, men også fra et demokratisk perspektiv. Derfor vil Arbeiderpartiet, slik også statsråd Widvey gjør, lansere forslag til endringer i medielovgivningen under Nordiske Mediedager i Bergen.

Grande understreker at det er viktig med et sterkt meningsmangfold. Når medieeierskapet internasjonalt blir stadig mer konsentrert, blir det en stadig sterkere ensretting av meningene. Arbeiderpartiet vil i sitt forslag gå motsatt vei av regjeringen og se etter om det er huller i dagens lovgivning som kan tettes. Han hinter til at dagens lov ikke har klart å forhindre svekkelse av mediemangfoldet.

I Sør-Trøndelag, der Grande kommer fra, er Adresseavisen dominerende. Mediehuset eies av Polaris Media, hvor Schibsted i dag er største aksjonær. En endring i eierskapsloven vil kunne bety at Schibsted kan kjøpe hele Polaris.

- Det er lenge kjent at her er det potensielt store strukturendringer på trappene. At dette ikke har skjedd så langt, har dagens lovverk sikret. Det må vi sikre videre. Vi ser samtidig at en del lederartikler går igjen i flere aviser, det bidrar til den sterkere ensrettingen som vi må motarbeide.

Vil sikre mangfoldet

Kulturminister Thorhild Widvey sier til Journalisten at forslaget er i tråd med det alle de borgerlige partiene tidligere har tatt til orde for. Og at forslaget vil føre til en forenkling siden mediebransjen da bare vil måtte forholde seg til ett lovverk og ett tilsyn.

- Det er ikke slik at det ikke skal være vurderinger av dette også i fremtiden. At de har vondt av forslaget er ikke noe nytt. De har ikke klart å gjennomføre endringer som medfører forenkling i løpet av de åtte årene de satt ved makta.

Widvey sier at hun ikke har oppfattet motstand mot forslaget hos regjeringens samarbeidspartnere Venstre og Krf. Hun sier at regjeringen også har lagt særlig vekt på å opprettholde mediemangfoldet. Med endringen i konkurranseloven mener hun dette ikke vil svekkes.

Når tilsynet vurderer selskaper som skal fusjonere, så skal tap av mangfold også ses på som en svekkelse av kvaliteten i tilbudet til forbrukerne. Det skal da kunne stanse fusjonen.

Har ikke fungert

Dagbladet har i alle år vært kritisk til liberalisering av medieeierskapslovgivningen. Sjefredaktør John Arne Markussen sier til Journalisten at han forslaget er i tråd med det regjeringen har nedfelt i programmet sitt og er ikke overrasket at det kommer nå.

- Vi kan vel også fastslå at loven og forvaltningen av den ikke har fungert i særlig grad. Det er absolutt på sin plass med en vurdering av ordningen.

Han er likevel uenig i forslaget fra regjeringen. Han sier at det er behov for en medieeierskapslov fordi det å forvalte medieeierskap er noe annet enn en aktør i oppdrettsnæringen.

- Jeg forstår det med konkurranseperspektivet, og det er viktig, men det går på samfunnsoppdraget og demokratiperspektivet. Eierskap har betydning for mangfoldet. Det er ikke likegyldig hvem som eier mediene eller om vi har få eiere.
- Forslaget innebærer vel at Schibsted kan få kontrollen i Polaris Media. Hvilke tanker gjør du deg om det?
- Har ikke Schibsted allerede kontrollen i Polaris, parerer Markussen og sikter til at nest største eier i Polaris, Nwt Media, kontrolleres av familien Ander som også er storaksjonær i Schibsted.

Tøffere som liten

Dagsavisen har de senere årene lansert nye lokale utgaver i Drammen og Moss. Også Trondheim har stått på trappene, men den kan tenkes det ikke blir noe av, slik Journalisten fortalte mot slutten av april.

Eneleder Eirik Hoff Lysholm sier til Journalisten at forslaget fra regjeringen ikke overrasker på noe nivå. Dette er noe de har sett hele veien. Han opplever at Schibsted utøver sin enorme markedsmakt på en fin måte i dag, men det gjenstår å se hva en lovendring vil kunne føre med seg.

- Med en endring i loven vil det ikke bli lettere å være minst og stå utenfor konsernene som har monopol på trykk og distribusjon i de store byene.

Heller ikke Lysholm mener dagens lovverk har fungert særlig.

- Dette har vi sett komme. På mange måter stod slaget da Edda Media ble solgt og Konkurransetilsynet varslet Amedia kunne bli nødt til å selge ut noen av titlene (Varden, Tønsbergs Blad, Drammens Tidende og Fredriksstad Blad, red.anm.) . Da oppkjøpet likevel gikk gjennom uten at alle avisene måtte selges, så vi hvordan terrenget ble.

# data[].attributes.attachment_link.description
Onsdag ble det kjent at regjeringen foreslår å fjerne medieeierskapsloven. Ifølge Dagens Næringsliv skal medieeierskapet på sikt, om de får flertall på Stortinget, reguleres av konkurranseloven. I tillegg vil Konkurransetilsynet overta overvåkning og behandling av medieeierskapet fra Medietilsynet. - Dette er noe bransjen har etterspurt.

# data[].attributes.attachment_link.description
medienorge er en informasjonssentral for fakta om norske medier som ble opprettet av Kulturdepartementet i 1994. Formålet med opprettelsen var å gjøre norsk mediestatistikk tilgjengelig via én sentral kilde, og å dokumentere norsk medieutvikling gjennom systematisk innsamling av mediedata. Etter mer enn femten års arbeid sitter medienorge i dag med en omfattende samling informasjon om norsk mediesektor.

# data[].attributes.body
Fra Juli 201

# data[].attributes.attachment_link.title
Lov om åpenhet om eierskap i medier - Lovdata

# data[].attributes.body
Medietilsynet

# data[].attributes.attachment_link.title
Lov om eierskap i medier er opphevet - hvor er mediemangfoldets plass i fremtiden?

# data[].attributes.attachment_link.description
Kongen i Statsråd har i dag bestemt at medieeierskapsloven vil bli opphevet fra 1. juli 2016. Samtidig vil en ny lov om åpenhet om eierskap i medier tre i kraft.

# data[].attributes.attachment_link.description
Konkurranseloven inneholder forbud mot samarbeid mellom foretak som begrenser konkurransen, og forbud mot at foretak misbruker sin dominerende stilling. Foretak har plikt til å melde fusjoner og oppkjøp til Konkurransetilsynet, og loven oppstiller korte frister for tilsynets behandling av foretakssammenslutninger, herunder for å gripe inn mot en foretakssammenslutning.

# data[].attributes.headline
INNSTILLING TIL OPPHEVING AV EIERSKAPSLOVEN

# data[].attributes.subject
INNSTILLING TIL OPPHEVING AV EIERSKAPSLOVEN

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kulturdepartementet foreslår i proposisjonen å oppheve medieeierskapsloven (lov 13. juni 1997 nr. 53 om eierskap i medier). Departementet legger til grunn at konkurranseloven (lov 5. mars 2004 nr. 12 om konkurranse mellom foretak og kontroll med foretakssammenslutninger), med de endringene som foreslås i Prop. 37 L (2015-2016) Endringer i konkurranseloven (Konkurranseklagenemnda, kartellforlik m.m.), er egnet og tilstrekkelig til å ivareta hensynet til mediemangfold i forbindelse med oppkjøp og sammenslåinger av medieselskap.

I tillegg foreslås en ny lov om åpenhet om eierskap i medier som opprettholder Medietilsynets oppgaver knyttet til allmennhetens innsyn i medieeierskap.

I Sundvollen-erklæringen slår regjeringen fast at den vil "legge til rette for god nyhetsproduksjon og en bredt anlagt offentlig samtale i fremtidens digitale mediesamfunn". Målet er derfor at mediepolitikken skal "stimulere til nyskaping og innovasjon, samtidig som den frie pressens tradisjoner og grunnverdier ivaretas". Når det gjelder eierskapsregulering konkret slår regjeringen fast at den ønsker å "[t]ilpasse eierbegrensningene for medier til ønsket om å sikre mediemangfold, og la Konkurransetilsynet forvalte loven om medieeierskap".

I høringsnotatet foreslo Kulturdepartementet å oppheve medieeierskapsloven og dermed samle tilsynet med oppkjøp og sammenslåinger på medieområdet i Konkurransetilsynet. Departementet foreslo likevel at Medietilsynet fortsatt skal ha en rolle når det gjelder å bidra til åpenhet og kunnskap om eierforhold i norske medier, og la fram forslag til lovbestemmelser som sikrer tilsynet den nødvendige tilgangen til informasjon for å ivareta denne oppgaven.

Med henvisning til regjeringserklæringen og omtale i Prop. 1 S (2014-2015) foreslo Kulturdepartementet å samle tilsynet med oppkjøp og sammenslåinger på medieområdet i Konkurransetilsynet.

Departementet la til grunn at dette tilsier at reguleringen av eierkonsentrasjon på medieområdet bør tilpasses konkurranserettens øvrige system og Konkurransetilsynet som håndhevingsorgan.

Videre slo departementet fast at dagens medieeierskapslov ikke er tilpasset utviklingen innenfor teknologi og konkurranseforhold på medieområdet. Særlig ble det vist til at utviklingen av digital distribusjon har ført til omfattende endringer i bransjen, preget av innholdsmessig og teknisk konvergens. De teknologiske endringene følges og forsterkes av endrede brukervaner, og har gitt nye konkurranseflater både mellom formidlingsplattformer og bedrifter. Departementet la til grunn at denne utviklingen, som ennå må forventes å fortsette i lang tid framover, øker betydningen av robuste mediebedrifter med selvstendig økonomisk bærekraft.

Departementet la til grunn at Nærings- og fiskeridepartementets forslag til endrede inngrepskriterier og velferdsstandard i konkurranselovens generelle bestemmelse om kontroll med foretakssammenslutninger (§ 16), jf. høringssak av 12. mars 2015, vil åpne for at de relevante mediepolitiske hensynene vil kunne ivaretas innenfor rammene av konkurranserettslig metode.

Departementet redegjorde deretter nærmere for Konkurransetilsynets anvendelse av fusjonskontrollreglene i mediemarkeder, og konkret hvordan reduksjon i mediemangfold vil anses som en relevant skadevirkning når konkurransemyndighetene vurderer den konkurransemessige betydningen av en foretakssammenslutning.

Et klart flertall av høringsinstansene har ingen merknader eller støtter uttrykkelig forslaget om å oppheve medieeierskapsloven. Noen få av høringsinstansene går uttrykkelig imot å oppheve medieeierskapsloven.

Regjeringens politiske plattform slår fast at: "Regjeringen vil legge til rette for god nyhetsproduksjon og en bredt anlagt offentlig samtale i fremtidens digitale mediesamfunn." Å fremme mediemangfold er et mål som det er bred politisk oppslutning om og som også er forankret i Grunnloven § 100 og Artikkel 10 i Den europeiske menneskerettskonvensjon.

Regjeringen ser det derfor som en sentral oppgave å verne om mediemangfoldet, inkludert et mangfoldig og spredt eierskap i norske medier. Det er likevel viktig at dette gjøres på en måte som er effektiv, treffsikker og som ikke legger unødvendige byrder på bransjen.

Gjeldende medieeierskapslov er imidlertid lite treffsikker i møte med et svært dynamisk mediemarked. Etter departementets vurdering er den ikke tilpasset de endringene som har skjedd i distribusjonsteknologi og mediemarkeder, og for lite fleksibel til å være treffsikker i konkrete saker.

I dag vurderer to tilsynsorganer, Konkurransetilsynet og Medietilsynet, saker om oppkjøp og sammenslåinger på medieområdet. Dette er ressurskrevende både for myndighetene og bransjen. Forslaget om å oppheve medieeierskapsloven vil derfor innebære en forenkling for både mediebedriftene og staten, fordi en og samme foretakssammenslutning kun vil behandles etter konkurranseloven og av Konkurransetilsynet.

Departementet viser også til at det har vært få saker etter medieeierskapsloven de siste 10 årene, enda færre saker hvor det er fattet vedtak om inngrep og bare ett enkelt tilfelle hvor behandlingen har fått et annet utfall enn Konkurransetilsynets behandling av samme sak.

Selv om vurderingene etter de to lovene kan slå ulikt ut i enkeltsaker, er hovedinntrykket stor grad av overlapp mellom de to regelverkene. Det vises her også til redegjørelsen for Konkurransetilsynets anvendelse av fusjonskontrollreglene i mediemarkeder nedenfor. Oppsummert legger Kulturdepartementet til grunn at fordelene med å ha et eget lovverk og tilsyn på området ikke står i forhold til de regulatoriske og administrative kostnadene for staten og næringslivet ved et slikt dobbeltsporet system.

Et klart flertall av høringsinstansene støtter i all hovedsak forslaget om å oppheve medieeierskapsloven. Dette inkluderer alle medienes hovedorganisasjoner med unntak av Norsk Journalistlag. Etter departementets vurdering gir høringen derfor et solid grunnlag for å gå videre med forslaget.

De av høringsinstansene som er skeptiske til forslaget, viser først og fremst til at høringsnotatet ikke gjør tilstrekkelig rede for hvordan hensynet til mediemangfold kan ivaretas gjennom konkurranseretten. Enkelte etterlyser også andre avklaringer, bl.a. om markedsavgrensningen etter konkurranseloven, og større forutsigbarhet om konsekvensene av de foreslåtte endringene.

I det følgende vil departementet derfor redegjøre i noe større detalj om hvordan mediemangfold vil bli ivaretatt innenfor Konkurransetilsynets fusjonskontroll, og konkret om konsekvensene av de foreslåtte endringene i konkurranseloven.

Selv om medieeierskapsloven og konkurranselovens regler om fusjonskontroll har ulikt uttalt formål, er de tett beslektede regelverk som begge setter grenser for næringslivets mulighet for å gjennomføre oppkjøp eller sammenslåinger som vil ha ulike samfunnsmessige skadevirkninger.

Etter gjeldende regler skal Konkurransetilsynet "forby foretakssammenslutninger som vil føre til eller forsterke en vesentlig begrensning av konkurransen i strid med lovens formål." Formålet med konkurranseloven er effektiv bruk av samfunnets ressurser gjennom virksom konkurranse. I praksis vil Konkurransetilsynet foreta en grundig analyse av hvilke markeder som berøres, hvordan konkurranseforholdene er på de berørte markedene, og hvilke endringer som skjer som følge av foretakssammenslutningen. Dersom transaksjonen medfører at konkurransen begrenses vesentlig, eller at en allerede vesentlig begrenset konkurransesituasjon forverres, vil lovens konkurransebegrensningsvilkår normalt være oppfylt. I så fall vil tilsynet gå over til å vurdere vilkåret om foretakssammenslutningen medfører samfunnsmessige effektivitetsgevinster som vil veie opp effektivitetstapet som oppstår ved begrenset konkurranse.

Når konkurransemyndighetene vurderer den konkurransemessige betydningen av en foretakssammenslutning, er det ikke bare fusjonens mulige virkninger på pris som vurderes. Betydningen for produktkvalitet er også et viktig tema. Produktmangfold eller produktutvalg er en del av denne kvalitetsvurderingen. I denne kvalitetsvurderingen vil også mediemangfold bli vektlagt i alle saker der dette er aktuelt.

Konkurransetilsynet legger allerede i dag vekt på hensynet til mediemangfold og ytringsfrihet i saker om oppkjøp og sammenslåinger på medieområdet, og at konkurranseloven derfor rent faktisk også ivaretar mediepolitiske hensyn.

Departementet understreker at hensynet til mediemangfold er et sentralt politisk mål, som det er tverrpolitisk enighet om.

Oppheving av medieeierskapsloven vil innebære en forenkling av tilsynet med mediemangfold, ved at dette håndteres av Konkurransetilsynet, gjennom håndhevingen av konkurranselovens fusjonskontrollregler. I forarbeidene til konkurranseloven, jf. Prop. 37 L (2015-2016), slås det derfor fast at Konkurransetilsynet ved behandling av foretakssammenslutninger vil måtte vurdere om tap av mediemangfold gir grunnlag for inngrep, i saker der dette er relevant.

Flere av representantene for mediebransjen stiller i høringen spørsmål om forslaget i nødvendig grad tar hensyn til de raske og omfattende endringene i teknologi og konkurranseforhold i mediebransjen. Generelt kan det til dette sies at konkurranseloven vil være et mer treffsikkert virkemiddel enn medieeierskapsloven. Fordelen med medieeierskapsloven er at forhåndsdefinerte markeder og terskler for hvilke markedsandeler foretakene kan fusjonere eller kjøpe seg opp til, gir forutsigbarhet om hvilke fusjoner og oppkjøp som kan risikere å bli stanset. Ulempen er at de lovbestemte markedsdefinisjonene fort blir utdaterte og ikke følger med i utviklingen av bransjen. Inngrep etter konkurranseloven skjer på grunnlag av en konkret analyse av hvilke markeder som berøres, hvordan konkurranseforholdene er på de berørte markedene og hvilke endringer som skjer som følge av foretakssammenslutningen. Analysen skjer på grunnlag av informasjon som innhentes i markedet, og gjennom bruk av beste tilgjengelige analysemetodikk. Dermed vil for eksempel utviklingen av nye medieprodukter og nye reklamekanaler eller endringer i konkurranseforhold mellom markedssegmenter, være en naturlig del av en analyse etter konkurranseloven.

Sammenlignet med medieeierskapsloven, gir konkurranseloven derfor en fusjonskontroll som i langt sterkere grad er basert på markedsforholdene slik de er i det relevante markedet på vedtakstidspunktet. Medieeierskapsloven kommer imidlertid i tillegg til konkurranselovens fusjonskontroll og gir mediebedriftene i realiteten en doblet inngrepsrisiko, der de må forholde seg både til de forutsigbare, men utdaterte reglene i medieeierskapsloven, og til den mer markedsnære og konkrete analysen fra Konkurransetilsynet.

Flere høringsinnspill etterspør avklaringer av hvordan Konkurransetilsynet vil vurdere mediefusjoner, hvilke utfall konkurranseloven vil gi i enkeltsaker og hvilke utviklingstrekk Konkurransetilsynet vil ta hensyn til ved behandlingen av fusjonssaker i fremtiden. Departementet vil påpeke at konkurranseloven ikke inneholder slike forhåndsavklaringer for noen bransjer, heller ikke mediebransjen. Det er ingen grunn til å endre dette ved en oppheving av medieeierskapsloven, nettopp fordi slike føringer på hvilket faktum Konkurransetilsynet skal legge til grunn ved behandlingen av fremtidige saker fort blir like utdatert som markedsinndelingene i medieeierskapsloven. Konkurransetilsynet må som understreket behandle hver ny foretakssammenslutning etter konkurranseloven på grunnlag av de faktiske forhold i saken. Partene og andre aktører som blir pålagt å gi tilsynet informasjon, må gjøre rede for det de oppfatter som berørte markeder og hvordan disse fungerer på tidspunktet for foretakssammenslutningen. Videre vil de ha anledning til å gi uttrykk for hvilke virkninger foretakssammenslutningen etter deres oppfatning vil få. Dette sikrer Konkurransetilsynet oppdatert informasjon om markedet, konkurranseforholdene, og de eventuelle skadevirkningene for både priser og mangfold fusjonen vil lede til.

I denne sammenheng må Konkurransetilsynet også innhente relevant informasjon og vurderinger av konsekvenser for mediemangfoldet fra Medietilsynet. Departementet ser imidlertid ikke behov for å regulere forholdet mellom de to tilsynsorganene nærmere. Medietilsynet er statens ekspertorgan innen mediemangfold. Konkurransetilsynet konsulterer regelmessig ulike statlige myndigheter og tilsyn, ved behandling av saker etter konkurranseloven. Dette vil også måtte gjøres i mediesaker. Dette er imidlertid et prosessuelt forhold - knyttet til Konkurransetilsynets utredningsplikt etter forvaltningsloven - som ikke bør lovreguleres nærmere. Ansvaret for å vurdere virkningen av en mediefusjon skal ligge hos Konkurransetilsynet. Prosessen skal gjennomføres innen stramme lovbestemte frister. Særskilt lovregulering av Konkurransetilsynets dialog med andre statsorganer som ledd i saksforberedelsen, vil lett skape uklare ansvarsforhold. Dette vil departementet unngå. I den grad Medietilsynet har behov for taushetsbelagte opplysninger, legger departementet til grunn at dette kan løses i dialog mellom tilsynene, der Konkurransetilsynet er ansvarlig for å innhente opplysninger som ledd i sin alminnelige behandling av saken.

Advokatforeningen advarer mot en annen materiell og prosessuell behandling av mediesaker enn saker fra andre markeder etter konkurranseloven. Men foreningen viser også til at artikkel 21 nr. 4 i EUs fusjonskontrollforordning åpner for nasjonal beskyttelse av mediemangfold også når en foretakssammenslutning faller innenfor Europakommisjonens jurisdiksjon og dermed utenfor nasjonal fusjonskontroll. Foreningen mener at denne bestemmelsen indikerer at en i EU har lagt til grunn at alminnelig fusjonskontroll ikke er tilstrekkelig til å ivareta mediemangfold. Departementet ser annerledes på dette. Artikkel 21 gir på avgrensede områder nasjonalstatene i EU og EFTA adgang til å stanse foretakssammenslutninger som er godkjent av Europakommisjonen eller EFTAs overvåkningsorgan. Dette innebærer verken noen EØS-rettslig plikt til å ha særregulering på de områdene som dekkes av artikkel 21, herunder mediemangfold, eller noen materiell vurdering av om artikkel 2 nr. 3 gir eller ikke gir tilstrekkelig rettslig beskyttelse av for eksempel mediemangfold. Bestemmelsens funksjon er å sikre nasjonalstatene kontroll med blant annet vernet av mediemangfold, og ikke å gi føringer på om eller hvordan dette skal ivaretas. Bare et begrenset antall medlemsstater i EU har egne regler for å ivareta mediemangfold. Departementet deler imidlertid Advokatforeningens skepsis mot ulik materiell eller prosessuell behandling av fusjonssaker i mediebransjen, sammenlignet med saker fra resten av næringslivet. Formålet med å oppheve medieeierskapsloven er nettopp å oppnå slik likebehandling.

Flere av de som er skeptiske til forslaget uttrykker bekymring for at forslaget innebærer en liberalisering som åpner for skadelig eierkonsentrasjon. Selv om man i konkurranseloven ikke har tilsvarende markedsandelsterskler som i dagens medieeierskapslov, vil mediemangfold inngå i vurderingen av om foretakssammenslutningen begrenser konkurransen. Man kan også tenke seg at inngrep kan skje mot fusjoner som leder til lavere markedsandeler enn de som er nedfelt i medieeierskapsloven. Videre kan en legge til grunn at det såkalte "treaktørprinsippet", som har vært sentralt for å vurdere om mangfoldet i mediemarkedet er tilstrekkelig, i praksis blir oppfylt under konkurranseloven. En reell reduksjon i antall kanaler og redaksjonelt uavhengige stemmer som leder til at man går fra tre til to aktører i markedet er normalt ikke i kundenes interesse, og vil normalt gi grunnlag for å gripe inn etter konkurranseloven. Etter departementets vurdering er det derfor ikke grunn til å frykte at en oppheving av medieeierskapsloven vil åpne for betydelig økt eierkonsentrasjon i mediesektoren.

Etter gjeldende § 16 første ledd i konkurranseloven skal en foretakssammenslutning stanses dersom den fører til at konkurransen blir vesentlig begrenset, eller dersom konkurransen allerede er vesentlig begrenset og dette forsterkes ytterligere. Dette er foreslått endret til at inngrep skal skje dersom en foretakssammenslutning "i betydelig grad vil hindre effektiv konkurranse, særlig som et resultat av at en dominerende stilling skapes eller styrkes." Endringsforslaget innebærer at fusjonskontrollen går bort fra totalvelferdsstandarden for å vurdere effektivitetsgevinster, og over til en konsumentvelferdsstandard. Etter denne standarden vil kun effektivitetsgevinster som kommer konsumentene til gode kunne veie opp for foretakssammenslutningens negative virkning på konkurransen.

Departementet vil påpeke at forslaget til ny utforming innebærer at fusjonskontrollbestemmelsen harmoniseres innholdsmessig med tilsvarende bestemmelse i EUs fusjonsforordning. Forordningen er inntatt i EØS-avtalen, og denne bestemmelsen er lagt til grunn ved utforming av de fleste nasjonale fusjonskontrollregimer i EU. Forslaget har derfor ikke til hensikt å erstatte medieeierskapsloven og innebærer heller ikke noen ny de facto særregulering av fusjonskontrollen på medieområdet. Akkurat som i dag vil foretakssammenslutninger i mediebransjen etter forslaget bli behandlet etter de samme konkurranserettslige normer som andre bransjer i Norge.

Lovendringsforslaget antas å få begrenset praktisk betydning i fremtidige fusjonssaker, både med hensyn til hvilke og hvor mange saker det gripes inn mot.

Regelen om at bedriftsinterne innsparinger skal kunne oppveie konkurranseskadevirkninger, som for eksempel tap av mediemangfold, er i dag et viktig argument for å fortsatt ha en egen lov om medieeierskap. Også i dag vurderes tap av mangfold som mulig konsekvens av at konkurransen begrenses, men dette vil inngå i en samlet samfunnsøkonomisk vurdering, der skadevirkninger ved tap av mediemangfold vil kunne oppveies bl.a. av bedriftsinterne effektivitetsgevinster som utløses av foretakssammenslutningen. Forslaget om å endre § 16 første ledd innebærer derfor at konkurranseloven nå vil gi et bedre vern mot at mediemangfoldet svekkes gjennom fusjoner og oppkjøp. Forklaringen er at endringen av effektivitetsforsvaret fra totalvelferdsstandard til konsumentvelferdsstandard innebærer at tap av mediemangfold som følge av begrenset konkurranse blir en skadevirkning for konsumentene som kan legges til grunn for et inngrepsvedtak, men uten at bedriftsinterne innsparinger kan oppveie tap av mangfold. Omleggingen vil derfor fjerne faren for at fusjoner og oppkjøp vil bli akseptert av Konkurransetilsynet med henvisning til at bedriftsinterne innsparinger veier opp for skader på mediemangfoldet.

I tilknytning til forslaget om å oppheve medieeierskapsloven, drøftet høringsnotatet spørsmålet om offentlighetens innsyn i eierforhold på mediesektoren, og om det burde opprettholdes en lovregulering som sikret innsyn i eierforholdene i mediene. Departementet slo fast at det er viktig å vite hvor informasjonen kommer fra og hvilke interesser som står bak for å kunne ta stilling til den informasjonen som formidles gjennom mediene. Departementet viste også til at betydningen av åpenhet om eierskap i mediene, "transparency", har blitt et mer sentralt begrep i EUs mediepolitikk de senere år.

Departementet drøftet videre om Medietilsynets arbeid med og tilgang til oppdaterte opplysninger kunne bli vanskeliggjort dersom dagens hjemmel til å innhente opplysninger om eierforhold bortfaller. Departementet viste til pågående arbeid med å forbedre allmenhetens tilgang til informasjon om eierskap som vil kunne imøtekomme en del av Medietilsynets behov, men slo fast at det er vanskelig å forutsi i hvilken utstrekning informasjonsbehovet vil bli ivaretatt før løsningene er ferdig utredet. Departementet foreslo derfor å opprettholde reglene om opplysningsplikt om eierforhold.

Ingen av høringsinstansene som uttaler seg går imot forslaget om en lov som skal sikre åpenhet om eierforholdene i mediesektoren. De av høringsinstansene som uttaler seg om forslaget, støtter det.

Mediene utøver en kanalvokterfunksjon i den forstand at de påvirker hva som skal bringes fram for offentligheten. For å kunne ta stilling til den informasjonen som formidles gjennom mediene, er det viktig å vite hvor informasjonen kommer fra og hvilke interesser som står bak. Kunnskap om mediene - inkludert om eierskap, oppkjøp og maktforhold - er viktig for at vi som mediebrukere skal være oppmerksomme på hvilke avsendere og interesser som står bak, og for at vi skal kunne vurdere budskapenes relevans og verdi som grunnlag for egen meningsdannelse. Muligheten for en informert offentlig debatt om medieeierskap motvirker at skjulte eierinteresser kan utøve innflytelse på samfunnsdebatten, og kan virke forebyggende mot utilbørlig påvirkning av medienes innhold og bidra til å ivareta medienes redaksjonelle frihet.

Åpenhet om eierskap i mediene har også i internasjonal sammenheng blitt et mer sentralt begrep de senere årene, på linje med mediefrihet og pluralisme/mangfold. I sin resolusjon om mediefrihet fra 2013 tar EU-parlamentet til orde for å fremme større åpenhet om medieeierskap. Parlamentet uttrykker en generell bekymring når det gjelder nivået for åpenhet om eierskap i Europa.

Videre har Europarådet sluttet seg til to rekommandasjoner som vektlegger viktigheten av åpenhet.

Europarådets parlamentariske forsamling har også i 2015 vedtatt en resolusjon og rekommandasjon om åpenhet om medieeierskap.

Departementet mener at det er viktig å opprettholde et system der informasjon om eierforhold på mediesektoren blir innhentet, systematisert og tilgjengeliggjort for allmennheten. Departementet legger videre til grunn at denne oppgaven fortsatt bør ligge hos Medietilsynet, som er statens fagorgan på medieområdet og som allerede forvalter en rekke ulike virkemidler som har som formål å fremme mediemangfoldet.

Regjeringen ønsker å bidra til at Norge fortsatt kan være et foregangsland på dette området.

Medietilsynets oppgaver knyttet til å fremme åpenhet, oppmerksomhet og kunnskap om eierforhold i norske medier foreslås derfor opprettholdt i § 3 i utkastet til lov om åpenhet om eierskap i medier.

Når det gjelder spørsmålet om behov for en lovhjemmel om opplysningsplikt til Medietilsynet, har departementet vurdert det pågående arbeidet med å bedre allmenhetens tilgang til opplysninger, inkludert etablering av et norsk offentlig eierskapsregister, revisjon av hvitvaskingsregelverket, og gjennomføring av krav om registrering av "ultimate beneficial ownership" i henhold til EUs fjerde hvitvaskingsdirektiv og anbefalingene fra Financial Action Task Force. Departementet legger til grunn at dette arbeidet trolig vil bedre Medietilsynets tilgang til opplysninger om eierforhold, og redusere behovet for særskilt lovhjemmel. Før løsningene er utredet og etablert er det likevel vanskelig å forutsi i hvilken utstrekning Medietilsynets behov vil bli ivaretatt. Særlig gjelder dette tilgangen til oppdaterte opplysninger, og til opplysninger om eierforhold ved bruk av andre organisasjonsformer enn aksjeselskap.

Departementet legger også vekt på at videreføring av regler om åpenhet om medieeierskap i lovs form vil understreke viktigheten av dette spørsmålet, hvor Norge i dag er langt fremme. Departementet viser også til at forslaget har fått bred støtte i høringen.

På denne bakgrunn foreslår departementet at reglene om opplysningsplikt om eierforhold opprettholdes.

Når det gjelder spørsmålet om opplysningspliktens omfang, vil Medietilsynet, i tillegg til opplysninger om eierforhold, også kunne ha behov for opplysninger om mediebruk og markedsforhold. Departementet ba derfor særskilt om høringsinstansenes innspill til om hjemmelen til å innhente opplysninger også burde omfatte slike forhold.

Høringen underbygger at opplysninger om mediebruk og markedsforhold er tilgjengelig fra åpne kilder. Departementet foreslår derfor ikke at opplysningsplikten utvides til også å omfatte slike forhold, i tillegg til opplysninger om eierforhold.

Enkelte høringsinstanser kommenterer også det nærmere innholdet i opplysningsplikten om eierforhold.

Kulturdepartementet viser til at formålet med høringsforslaget var å opprettholde den opplysningsplikten knyttet til Medietilsynets informasjonsoppdrag som følger av gjeldende medieeierskapslov. Departementet foreslår derfor ikke nå noen utvidelse av opplysningsplikten. Departementet finner likevel grunn til å presisere at opplysningsplikten ikke er begrenset til formelt eierskap, men også vil omfatte opplysninger om samarbeidsavtaler som gir en avtalepart tilsvarende innflytelse over det redaksjonelle produktet som eierskap. Departementet legger til grunn at dette er en videreføring av gjeldende rett. Departementet understreker samtidig at det kan bli nødvendig å revurdere opplysningsplikten når resultatet av arbeidet med etablering av et norsk offentlig eierskapsregister foreligger og krav om registrering av "ultimate beneficial ownership" er gjennomført i Norge.

Opplysningsplikten knyttet til Medietilsynets informasjonsoppgaver, som i dag følger av medieeierskapsloven § 13 første ledd bokstav c), foreslås opprettholdt i § 4 i utkastet til lov om åpenhet om eierskap i medier.

I høringsnotatet foreslo departementet at Medietilsynet skal kunne ilegge den ansvarlige for oppfyllelsen av opplysningsplikten tvangsmulkt, jf. gjeldende § 14 i medieeierskapsloven. Muligheten til å fatte vedtak om tvangsmulkt sikrer at vedtak med pålegg om å gi opplysninger overholdes. At det må fattes vedtak innebærer at tvangsmulkt ikke inntrer som en automatisk konsekvens av at vedtak i medhold av loven ikke overholdes, men forutsetter et særskilt vedtak om dette. I høringen ga Justis- og beredskapsdepartementet uttrykk for at det bør gå tydeligere frem av § 5 at det er påleggene om å gi opplysninger etter § 4 som skal kunne gi grunnlag for tvangsmulkt. Departementet foreslår derfor en presisering av § 5 første ledd første punktum som tydeliggjør dette. For øvrig opprettholder departementet forslaget om ileggelse av tvangsmulkt.

Departementet opprettholder forslaget om at reglene om åpenhet om eierskap i norske medier gis ved en egen lov. I tillegg til å gi nødvendige hjemler til innhenting av informasjon, vil dette også understreke viktigheten av å sikre åpenhet om eierforholdene i mediebransjen.

Komiteen, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Arild Grande, Hege Haukeland Liadal, Sonja Mandt og Anette Trettebergstuen, fra Høyre, lederen Svein Harberg, Kårstein Eidem Løvaas og Mette Tønder, fra Fremskrittspartiet, Laila Marie Reiertsen og Ib Thomsen, og fra Kristelig Folkeparti, Geir Jørgen Bekkevold, viser til at departementet i proposisjonen foreslår å oppheve medieeierskapsloven (lov 13. juni 1997 nr. 53 om eierskap i medier). Komiteen har merket seg at det i Prop. 37 L (2015-2016) Endringer i konkurranseloven (Konkurranseklagenemnda, kartellforlik m.m.), som ligger til behandling i næringskomiteen, foreslås endringer i konkurranseloven. Komiteen er enig med departementet i at konkurranseloven (lov 5. mars 2004 nr. 12 om konkurranse mellom foretak og kontroll med foretakssammenslutninger), med de endringene som foreslås, vil ivareta hensynet til mediemangfold i forbindelse med oppkjøp og sammenslåinger av medieselskap.

Komiteen viser videre til at det foreslås en ny lov om åpenhet om eierskap i medier som opprettholder Medietilsynets oppgaver knyttet til allmennhetens innsyn i medieeierskap. Komiteen er enig med departementet i at dette vil kunne bidra til å understreke viktigheten av åpenhet om eierforholdene i mediebransjen.

Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet viser til at et differensiert medieeierskap er avgjørende for å sikre en sterk ytringsfrihet. En svekkelse av eiermangfoldet vil blant annet kunne føre til mer ensretting av redaksjonelt stoff som følge av utvekslingsavtaler og andre redaksjonelle avtaler. Disse medlemmer frykter at dette hensynet ikke i tilstrekkelig grad ivaretas i departementets forslag til lovendring (Prop. 39 L (2015-2016)), og mener derfor det bør innføres en særbestemmelse i konkurranseloven som gir anledning til å vurdere mediemangfold i tillegg til rene konkurransehensyn i forbindelse med foretakssammenslutninger på medieområdet.

På denne bakgrunn fremmer disse medlemmer følgende forslag:

"Lov om konkurranse mellom foretak og kontroll med foretakssammenslutninger (konkurranseloven)

Ny § 16 b Inngrep i saker om mediemarkedet skal lyde:

For å fremme ytringsfriheten, de reelle ytringsmuligheter og et allsidig medietilbud kan Konkurransetilsynet i saker om mediemarkeder gripe inn dersom en foretakssammenslutning leder til markedsandeler over 30 prosent. Kongen kan i forskrift avgrense denne bestemmelsen."
Forslag fra Arbeiderpartiet: Forslag 1
Lov om konkurranse mellom foretak og kontroll med foretakssammenslutninger (konkurranseloven)

Ny § 16 b Inngrep i saker om mediemarkedet skal lyde:

For å fremme ytringsfriheten, de reelle ytringsmuligheter og et allsidig medietilbud kan Konkurransetilsynet i saker om mediemarkeder gripe inn dersom en foretakssammenslutning leder til markedsandeler over 30 prosent. Kongen kan i forskrift avgrense denne bestemmelsen.

Komiteen viser til proposisjonen og til sine merknader og rår Stortinget til å gjøre følgende
vedtak til lover: A. Vedtak til lov om oppheving av lov om eierskap i medier I
Lov 13. juni 1997 nr. 53 om eierskap i medier oppheves.
II
Loven gjelder fra den tid Kongen bestemmer.
B. Vedtak til lov om åpenhet om eierskap i medier § 1 Lovens formål
Lovens formål er å sikre åpenhet om eierforhold i norske medier.
§ 2 Lovens virkeområde
Loven gjelder foretak som driver dagspresse, fjernsyn, radio eller elektroniske medier, samt foretak som gjennom eierskap eller samarbeidsavtaler har innflytelse over slike foretak.
§ 3 Medietilsynets oppgaver
Medietilsynet skal bidra til å skape større åpenhet, oppmerksomhet og kunnskap om eierforholdene i norske medier. Tilsynet skal innhente og systematisere informasjon om eierforholdene, og informasjonen skal gjøres tilgjengelig for allmennheten.
§ 4 Opplysningsplikt
Enhver plikter å gi Medietilsynet de opplysninger tilsynet krever for å kunne utføre sine oppgaver etter loven. Opplysningsplikten omfatter både opplysninger om eierskap i norske medier og opplysninger om samarbeidsavtaler som gir en avtalepart tilsvarende innflytelse over det redaksjonelle produktet som eierskap. Opplysninger kan kreves gitt skriftlig eller muntlig innen en fastsatt frist.

Opplysninger som kreves etter første ledd, kan gis uten hinder av den lovbestemte taushetsplikt som ellers påhviler ligningsmyndigheter, andre skattemyndigheter og myndigheter som har til oppgave å overvåke offentlig regulering av ervervsvirksomhet. Slik taushetsplikt er heller ikke til hinder for at dokumenter som befinner seg hos slike myndigheter, utleveres for gransking.

Departementet kan gi forskrift om omfanget og gjennomføringen av opplysningsplikten.
§ 5 Tvangsmulkt
For å sikre at vedtak etter § 4 første ledd overholdes, kan Medietilsynet ilegge den ansvarlige for oppfyllelsen tvangsmulkt. Tvangsmulkten tilfaller statskassen.

Tvangsmulkten kan fastsettes som en løpende mulkt eller som et engangsbeløp. Ved løpende mulkt kan Medietilsynet bestemme at mulkten skal fastsettes for hver dag, uke eller måned som går etter at en fastsatt frist for oppfyllelse av plikten løper ut, uten at plikten er oppfylt. Ved tvangsmulkt i form av et engangsbeløp kan Medietilsynet bestemme at mulkten skal betales når en fastsatt frist for oppfyllelse av plikten løper ut, uten at plikten er oppfylt.

Medietilsynet kan i særlige tilfeller redusere eller frafalle påløpt tvangsmulkt, inklusive renter.

Departementet kan gi forskrift om ileggelse av tvangsmulkt, vilkår for tvangsmulkt, tvangsmulktens størrelse og renter ved forsinket betaling.
§ 6 Klageinstans
Klager over Medietilsynets enkeltvedtak etter denne loven eller etter forskrift fastsatt i medhold av loven behandles av Klagenemnda for mediesaker (Medieklagenemnda).

Klagenemnda kan ikke av eget tiltak omgjøre Medietilsynets vedtak.
§ 7 Ikrafttredelse
Loven trer i kraft fra den tid Kongen bestemmer.

Oslo, i familie- og kulturkomiteen, den 31. mai 2016

# data[].attributes.attachment_link.title
Innstilling fra familie- og kulturkomiteen om Oppheving av lov om eierskap i medier og ny lov om åpenhet om eierskap i medier

# data[].attributes.attachment_link.description
Kulturdepartementet foreslår i proposisjonen å oppheve medieeierskapsloven (lov 13. juni 1997 nr. 53 om eierskap i medier). Departementet legger til grunn at konkurranseloven (lov 5. mars 2004 nr. 12 om konkurranse mellom foretak og kontroll med foretakssammenslutninger), med de endringene som foreslås i Prop.

# data[].attributes.attachment_link.title
Lov om åpenhet om eierskap i medier - Lovdata

# data[].attributes.attachment_link.description
For å sikre mediemangfold er åpenhet om eierskap viktig. Her kan du lese om avisopplag, den digitale medieutviklingen og markedsandeler for radio og tv.