# data[].attributes.body
- Der er gjort brug af modsætninger:
Klasseværelset kontra gaden, børn og voksne, bøger vs bannere osv. Og helt overordnet: Handling vs passivitet. Det tydeliggør en konflikt.
- Hun bruger ordet "vi" og "os" som possessivt pronomen i kronikken for at skabe identifikation hos læseren. Det er formentligt for at skabe engagement til handling.

# data[].attributes.body
- Omhandle et tema
- Der skal være en subjektiv holdning
- Der er ofte et eksempel med en personlig historie. I det her tilfælde beskriver Trine, hvordan hun selv sidder foran sin bærbare på sit hjemmekontor osv.

# data[].attributes.body
- Vi opfatter mere kronikken som en kommentar i det her tilfælde - den konkrete kronik er meget holdningsbetonet, og gør det svært at få det brede perspektiv med (den er meget vinklet)
- Vores opfattelse er, at en kronik belyser et emne ud fra flere forskellige vinkler - og behøver ikke nødvendigvis tage stilling til den konkrete problemstilling.
- Skal invitere læser til selv at danne sig en holdning til emnet.

# data[].attributes.body
- Bruger meget patos, appellerer til følelser. Fx slapsvans i rubrikken - prøver at provokere.
- Brug af modsætninger/kontraster. Fx i underrubrikken: pjækkeri vs. heroisk handling - Med en bog i hånden vs. et banner løftet over hovedet. Den gennemgående modsætning er børn vs. voksne.
- Brug af talemåder (klicheer) og ordsprog: Hovedet på blokken, et spadestik dybere, fra børn og fulde folk.
Gentagelse: Vækst, vækst vækst (understreger begrebet)

# data[].attributes.body
Man skriver kronikkerne i jeg-person og ens personlige holdning kommer til udtryk.

Man forsøger, at komme rundt om et specifikt emne og se det fra forskellige sider.

At stille sig op på en ‘ølkasse’ og tage ordet om et givent emne.

Det er skrevet i et sprog, som alle kan forstå.

# data[].attributes.body
Det er lidt som en tankestrøm, hvor pludselige og velovervejede indskydelser kan finde vej til teksten, og derfor minder det også om et undersøgende essay.

Det er tydeligt, at skribenten selv har en holdning i kroniken. Men stadig formår skribenten at belyse andre sider af sagen ved at bringe Marie Høghs meninger i spil og stille dem op mod sine egne. Selvom skribenten tydeligvis er pro børnenes klimakamp, slutter skribenten også af med at indrømme, at skribenten ikke selv er bedre end dem, som skribenten kritiserer.

Skribenten stiller sig ikke op på en piedestal og peger fingre, fordi skribenten selv medgiver, at hun ikke går på gaden. Derfor er skribentens argumenter også mere neutrale i den forstand, at hun belyser både ‘for’ og ‘imod’, hvilket vil sige, at vi som læser fornemmer, at skribenten blot fremlægger et stykke af virkeligheden.

Det skaber troværdighed, at skribenten inddrager sig selv som en del af den gruppe, som skribenten egentlig kritiserer.

Det er meget personligt, fremfor at man skal have kilder til at sige det ene og det andet, så må man godt selv.

# data[].attributes.body
- Vores opfattelse er, at en kronik bør optegne en problemstilling og være i stand til at se sagen fra begge sider. Det kan derfor også diskuteres, om ikke eksemplet er lige lovligt subjektivt formuleret. Vi er lidt i tvivl om, hvordan eksemplet adskiller sig fra f.eks. et læserbrev. Så vidt vi har forstået, har kronikken til formål at give stof til eftertanke og invitere læseren til selv at danne sig en holdning, men i dette tilfælde bliver holdningen serveret.

# data[].attributes.body
Kronikken bruger i høj grad modsætninger til at fremføre en gennemgående David-mod-Goliath-metafor, som er gennemgående for hele kronikken. Metaforen dækker dels Greta Thunberg vs. "det politiske parnas og de store kanoner", men også modstillingen mellem de aktivistiske skolebørn og de ligeglade voksne.

Sprogbrugen er meget subjekt og patosladet. F.eks. i beskrivelser som "Det er formelt set pjækkeri, men det er først og fremmest en heroisk handling".

Derudover trækker kronikken på et hos de fleste dybt forankret retfærdigheds-ethos, når den drager en parallel mellem Martin Luther King og Greta Thunberg.

# data[].attributes.body
En beskrivelse/undersøgelse af et emne, som afdækker dele af emnet med forskellige pointer, holdninger og meninger.

Skribenten kommer med egne holdninger og lader kronikken være et springbræt til videre diskussion og/eller undren.

Selvom kroniken ofte omhandler et aktuelt emne i samfundet, så skal skribenten skrive bredt, så også læseren der ikke har forudgående viden om emnet, forstår pointerne.

Starter med at beskrive udfordringen eller det konkrete emne ofte med en påstand. Slutter åbent, så det ligesom punkt 2 giver mulighed for videre tanker og fordybelse.

Udspringer af skribentens eget syn på verdenen, hvor egne betragtninger eller opdagelser kommer i spil.

# data[].attributes.body
Modsætninger:

Voksne og børn

Os der støtter børnene og dem der vil sende børnene på skolebænken

Gendrivelse:

Hvem ved egentlig, hvem der har det rigtige svar på klimakrisen. Udover Connie H kan det ligeså vel være voksne som børn.

Framing:

Trine framer vores samfund på én måde. Som et forbrugssamfund, der ikke kan være bæredygtigt i længden.

Selvinddragelse:

Jeg'et bliver brugt som et eksempel på den "dårlige" handling

# data[].attributes.body
Der bliver opstillet modsætninger i børn versus gamle.

Børn: de proaktive, de demonstrerende, de handlekraftige, de visionære, dem der er på gaden, helte

Gamle: de dovne, de opgivende, dem der bliver hjemme, skribenten selv, skurke

Den narrative fortælling handler om, hvordan heltene (børnene) handler, hvor skurkene (de gamle) er utilstrækkelige. Heltene redder verden, og skurkene ser på/ødelægger den.

En fiks detalje: Skribenten vender Marie Høghs argument mod hende selv, hvilket i sidste ende piller Marie Høghs kritik mod børnene fra hinanden. Det ender derfor med at være tydeligt, hvad skribenten mener.

Humor: raffineret pjækkeri,

To lidt brugte ordsprog, men som alligevel fungerer nogenlunde her, da skribenten udfolder ordsprogene og bruger dem.

“Børn og fulde folk” -

“Hovedet på blokken” -

# data[].attributes.body
Modige, heroiske børn vs. voksne slapsvanse. Ved at lave denne modsætning, sætter skribenten en anden dagsorden, end dem der udtaler, at klimastrejkende unge bare skal komme tilbage på skolebænken.

Hele kronikken er opbygget som et modsvar til ovenstående holdninger (eksemplificeret ved Marie Høgh)

Der bruges meget stærke ord med hhv. negativt og positivt fortegn til at beskrive hhv. aktivisterne og “de voksne”. Det er med til understrege, hvilken side skribenten er på.

Positivt: “heroisk handling”, “ekstraordinær retorisk begavelse” (sammenlignes desuden med MLK) m.v.

Negativt: “hærge” jorden, “never ending krævementalitet” m.v.

Hun inddrager også sig selv. Hun har aldrig selv demonstreret, hun har i stedet skrevet klummer mm. og på den måde bidraget med sine holdninger. På den måde siger hun, at hun ikke er bedre end dem, der har en holdning imod demonstrerende - og på den måde forsøger hun at lade være med at tale ned til dem.