# data[].attributes.body
ראיתי מורה דינמי שמשנה ומשתנה תוך כדי ההוראה. הוא הבין שהשאלה גדולה מדי על התלמיד ואז באמצעות הערה של אחד התלמידים הוא הצליח לרתום את הילד לספר על עצמו. למדתי מכאן את הצורך בקשב רב לכל מה שקורה בכיתה ואת הצורך להיות גמיש ודינמי ומאפשר.

# data[].attributes.body
מדהים ומרגש. נראה שבהתחלה המורה נוקשה עם קספר ו"מחפש" אותו. אולי יש לו עניין פתוח איתו לפני. בכלל, לא הבנתי בהתחלה מה נושא השיעור... בהמשך נראה שמטרת המורה זה לפתוח את הילדים ולגרום להם לספר על עצמם. להבין שכל פרט יש לו משמעות. ברור אם כך למה הוא "התלבש" על קספר, כנראה הוא ראה תלמיד דחוי, מתבודד ורצה להביא לו מקום. בסוף השיעור הוא מצא את עצמו כתלמיד שהכיתה מתעניינת בו ובתחביב שלו. הוא לימד וסיקרן את כולם. קספר שיתף שיח ריגשי והתלמידים לא צחקו מזה.

# data[].attributes.body
מדהים ומרגש. נראה שבהתחלה המורה נוקשה עם קספר

# data[].attributes.body
אהבתי את הקטע, ולדעתי הוא בהחלט מאפשר להראות איך שאילה בדרך של "פריטה לפרוטות" עוזרת: בקשה מתלמידים לספר סיפור או אפילו לומר משפט בודד יכולה להיות בקשה גדולה מדיי, ועלולה לשתק תלמידים מתקשים. לעומת זאת, לעתים מספיק פרט אחד כדי "להיטפל" אליו ולשאול עליו על מנת לחלץ החוצה סיפור שלם, מעניין ומשמעותי, שיכול גם ללמד את התלמיד עצמו משהו על עצמו ועל יכולותיו לדבר ולספר ואף להשפיע אף על איך שהוא תופש את עצמו.

# data[].attributes.headline
שמרית בודקוב

# data[].attributes.subject
שמרית בודקוב

# data[].attributes.body
קטע מקסים!
תגובת המורה לכך שלא היה לילד מה לספר על עצמו הייתה נוקשה בניגוד לתחילת הסרטון שהיה חביב אליו.
המידע על הבז שסיפר לאור ההקנטות היה מדהים ומרתק ומעיד על עולם בוגר ורגיש של הילד. הכיתה הייתה מרותקת לתוכן והמורה נתן לו את הבמה שהביאה לאהדה כלפי תחום ההתעניינות של הילד.
כשהילד אמר- התרגשתי כשהבז עף.. חששתי שהתלמידים יצחקו על כך ומצד שני, הופתעתי כאשר השתמש בשיח רגשי..

# data[].attributes.body
מרגש לעקוב אחרי עיניו של הילד מתחילת הקטע ועד סופו. העיניים, ראי הנפש, מעידות וספרות על ההשפעה הגדולה של מורה אחד בשמונה דקות. מעיניים כבויות, מושפלות, מתחמקות, לעיניים בורקות ,נוצצות ובוטחות. המורה שבתחילה השפיל ,בסוף רומם וחיזק. גם בהיבט הרגשי אך גם בהיבט הלימודי (והקשר ביניהם כנראה כ"כ חזק) . התלמיד הפך במספר דק מחבר שכועסים עליו ויורדים עליו למורה שמרתק את כל החברים בלמידה מתוך התנסות אישית רווית חוויה , רגש וידע רב, ולבסוף אף זוכה להערכה מהמורה ומהחברים ולמחיאות כפיים.
המורה הזה ממש מעורר השראה. הצליח להפוך את הסיטואציה ובעזרת רצון טוב ושאלות נהדרות העצים את הילד ואת חויוית הלמידה.

# data[].attributes.body
וואוו. מרתק! ניתן ללמוד כל כך הרבה מקטע כל כך קצר.
ראשית, נקודת מבטו של המורה הנראה נוקשה במקצת ואף פוגעני כלפיי התלמידים בכלל וזה שנראה הכי חלש בפרט.  ניתן ללמוד המון לגבי האופן בו הוא מלמד: דיון המשתף את כל תלמידי הכיתה, הפיכת הנושא לרלוונטי וקשור לחייהם, נושאים שיוצאים מתוכם ונקשרים באופן ישיר לחיים שלהם. לא מוותר גם על הכי חלש.
גם לקבוצת התלמידים היה פה תפקיד. הם עודדו, תמכו, רמזו, הראו לילד שהם מכירים אותו ואת חייו הפרטיים. זה מעודד את הילד ונותן לו מוטיבציה להשתתף בדיון.
מהילד התרגשתי נורא! לעיתים זה שנראה עם הכי פחות ידיעות דווקא אצלו עולם התוכן הוא הכי רחב. יושב בכיתה ילד צנום ומפוחד שיודע לאלף ציפור טורפת,זה מדהים!! הוא מלמד את חבריו לכיתה וכמו כן גם את המורה ידע רב שלא היה להם קודם אפילו ברמת מילים חדשות ולא מוכרות.
הקטע עושה חשק עצום לצפות בסרט המלא.

# data[].attributes.headline
בת אל פינדלינג

# data[].attributes.subject
בת אל פינדלינג

# data[].attributes.body
בתחילה, המורה הוצג כדמות מאוד נוקשה ומזלזלת. דבר שמאוד צרם.
אך לאחר השיח עם התלמיד החלש נראה כי הוא כן דואג לתלמידים ומגיע אליהם בדרכים יצירתיות.
ברגע שהמורה גילה את הנושא שמעסיק את התלמיד הוא פיתח שיח רחב בכיתה, העמיד אותו מול כולם, שילב יישומים לימודיים (איות, הסברים, הדגמות וכדו') וכך הצמיח את הילד הן מבחינה חברתית, והן מבחינה לימודית.
לא מכירה את המשך הסרט, אך מתארת לעצמי שבזכות ההרצאה שזכה להעביר מול הכיתה, הוא הפך לכוכב - לימודית וחברתית

# data[].attributes.headline
שגית מושקוביץ

# data[].attributes.subject
שגית מושקוביץ

# data[].attributes.body
בתחילת הסרט הראה המורה התעניינות אישית בתלמ

# data[].attributes.headline
שגית מושקוביץ

# data[].attributes.subject
שגית מושקוביץ

# data[].attributes.body
בתחילת הסרט הראה המורה התעניינות אישית בתלמידים ללא קשר ללמידה, כך שחשבתי שמדובר במורה קשוב, אתעלם מאפשרות הלגלוג על מספר תלמידים ואנסה להתעמק במסר חיובי שראיתי ובו המורה מנסה לחלץ מידע מתוך עולמו האישי של התלמיד , ממש "חנוך לנער על פי דרכו" ודרך זה להגיע לחשיבה, לאיות וגם להעצמה רגשית וחברתית, עד שבסוף הסרטון התלמיד מ"מסמר" מיותר הופך למסמר הכיתה, אותו הם שואלים שאלות , הוא מלמד את חבריו דרך לאילוף מתוך חקירה אישית שלו, עד לשיא בו כולם מוחאים לו כפיים

# data[].attributes.headline
אריאל אוסטרבך

# data[].attributes.subject
אריאל אוסטרבך

# data[].attributes.body
שמתי לב שבהתחלה המורה נתן לתלמיד משימה כללית: "ספר סיפור". הילד לא הצליח לעמוד במשימה. לאחר מכן המורה בנה את המשימה בהדרגה. הוא התחיל משאלות טכניות ועם הזמן עבר לשאלות מסדר גבוה יותר.
באופן אישי אני די מזדהה עם המורה בשלב הראשון... לפעמים אני נותן לתלמידים משימה שנראית פשוטה בעיני (כגון "ספר סיפור"), ואני לוקח מהסרטון הזה את הרעיון של פירוק לגורמים והדרגה.

# data[].attributes.body
המורה הצליח להוציא את התלמיד מהרגשות הלא טובים שהיו לו, ולחבר אותו ללמידה יחד עם הכיתה. צרמה לי קצת הדרך בה הוא עשה את זה אבל למדתי הרבה

# data[].attributes.body
המורה בשיעור נתן לתלמיד הזדמנות להתבטא. בעזרת הזימון של התלמיד הוא גרם לכל הכתה להעריך את התלמיד ולא ללעוג לו. כמובן שהיום הלמידה היא שונה מבחינת היחס של המורים לתלמידים באופן כללי. אבל חשוב שהמורים "יראו" את התלמידים לא רק בהקשר הלימודי אלא גם הצד החברתי והרגשי.

# data[].attributes.body
בתחילת הקטע הרגשתי כעס גדול על המורה שדוחק לפינה את הילד ומכריח אותו לשתף בסיפור מחייו, ויתר מזה- גם מאלץ אותו לספר, ואם לא- כל הכיתה תסבול מזה.
אולם, ההרגשה השתנתה בעקבות כך שהילד מספר, והכיתה מזדהה איתו וזה מעצים את הילד ומרומם אותו.
זה היה צעד טוב של המורה להכריח אותו לספר ולהעצים את הילד.
לעיתים יש ילדים שאינם נמצאים איתנו במהלך השיעור וצריך להכניס אותם ולעודד אותם להשתתף וכך להעצים אותם.
צריך לחבר את הילדים ללמידה ולא לוותר על אף תלמיד- זה רק לטובתם.

# data[].attributes.body
מכיוון שהסרט לקוח מהאמצע היה חסר לי מעט רקע על התלמיד ועל התנהלות המורה כלפיו,מה שגרם לי להרגיש אי נוחות כשהמורה התייחס לא יפה אל התלמיד.
בהמשך כשהמורה נתן לתלמיד לספר את הסיפור על הבז שלו, זה היה מקסים בעיני. זה לא היה בתכנון השיעור של המורה אך המורה זרם עם הסיפור של הילד והכיתה הייתה מרותקת אליו.
למדתי שכאשר מחברים את התלמידים ללמידה והם או המורים באמת אוהבים, מאמינים וחיים את מה שהם מלמדים התלמידים מסביב נמצאים בקשב רב.

# data[].attributes.body
בתחילת הקטע חשתי רחמים על הילד.
הוא נראה חסר בטחון ולא מקובל בין החברים.
כלפי המורה הייתה לי תחושה אמביוולנטית.
לא היה לי ברור מה היה הדבר שגרם למורה לשנות את יחסו לתלמיד.
ומצד שני היחס והכבוד שהמורה נתן לקראת סוף הקטע היה ממש יפה ומכבד וגרם להעצמה של התלמיד.

# data[].attributes.body
הרבה פעמים בכיתה, המורה בטוח שהוא ינהל את מהלך השיעור. קשה לו לשנות את העמדה שלו מ"מנהל" ל"מתווך" ופה הוא הפך למתווך ומעצים של אותו ילד. הוא נגע ממש בחייו האישיים. הוא דאג שגם הילדים יתעניינו בזה ויהיו שותפים. אני בטוחה שאותו ילד ישמח פעם הבאה להשתתף.

# data[].attributes.body
בתחילת הקטע, הרגשתי פחד, מבוכה, כעס על המורה. למה הוא מביך את התלמיד המקסים ככה. למה הוא מתעקש איתו?!
כשראיתי איך התגובות של הסביבה וההתעקשות של המורה הביאו את התלמיד לשתף בסיפור כל-כך מיוחד ואישי שלו התרגשתי מאוד! כל הכיתה הייתה קשובה, למדו יחד מגוון רחב של דברים ויותר מהכל- העצמת התלמיד המתוק שכנראה מורכב לו מאוד בחייו האישיים.
מרגש מאוד.

# data[].attributes.body
התחברתי לכך שהמורה זימן לילד שאלות מנחות אשר עודדו אותו להשתתף בכיתה.
הילד שבהתחלה לא גילה עניין בשיעור הפך ל"מסמר השיעור", ממש שותף פעיל.

הפריע לי שהמורה גרם לתלמידים אחרים "לרדת" על ילדים בכיתה (בתור דוגמה) וגם אפשר לתלמידה לשתף את הכיתה באירוע לא ראוי.

# data[].attributes.headline
בנימין פרנקל

# data[].attributes.subject
בנימין פרנקל

# data[].attributes.body
לתחושתי זה קטע נחמד, אבל במבחן המציאות קשה לעמוד בו. בסופו של דבר המורה שילם מחירים מבחינת תוכני השיעור (תשומת לב לתלמיד שלא כל כך הפריע, הקדשת זמן ותשומת לב של שאר הכיתה, אולי אפילו פרגון בתת המודע לחוסר ההקשבה שלו), והתלמיד אפילו לא יצא נשכר בהוראה פרטנית ייחודית או משהו כזה. אולי חשוב מדי פעם לתת לתלמידים חלשים אופן ביטוי כיתתי שאיננו לימודי, אבל אין כאן תרומה כלשהי ללמידה.

# data[].attributes.headline
אורה פלדבתחילת ה

# data[].attributes.body
אורה פלד
בתחילת הסרט, היה בי כעס רב על המורה שהעליב את הילד בפני כל בני כיתתו וכפה עליו לספר דבר כל שהוא. אך לאחר שנוכח לדעת שדרך כפיה ולחץ לא יצליח הילד לדבר, החליט לשנות טקטיקה ועבר לשאלות מנחות, ממש התרגשתי מהיכולת של הילד, לשתף את בני כיתתו באהבתו לבז, הדרך שהצליח לאלף אותה.. גם הילד וגם המורה עשו שינוי לטובה, הילד צבר ביטחון רב בשיתוף בני כיתתו והדיבור זרם היטב וגם המורה שינה את יחסו לילד ומאמינה שהחל לכבדו ולהעריכו.

# data[].attributes.body
לא הבנתי למה הוא הביך את הילד בהתחלה (כשאמר לו שתמי יש ילד שמה שהמורה לא יעשה התלמיד לא יקשיב) ועוד הערות בסגנון זה.
עוד יותר לא היה ברור לי המעבר לתת לתלמיד הזדמנות להתבטא.
ובכלל היכולת של התלמיד לספר ולהשתמש במילים גבוהות ולספר באריכות לא נראיתה לי אמינה.
מצטערת
אבל אלו המחשבות שעלו בי כאשר אני יודעת שהכוונה בסרט להראות את היכולת של המורה להעצים תלמיד חלש באופן משמעותי על ידי קישור למשהו משמעותי בחיי הילד.

# data[].attributes.headline
צפו בקטע מהסרט "קס-למידת חקר" המופיע בלוח . הוסיפו פתקית אל הלוח וכתבו בה מה חשבתם או הרגשתם על הקטע בו צפיתם .

# data[].attributes.subject
צפו בקטע מהסרט "קס-למידת חקר" המופיע בלוח . הוסיפו פתקית אל הלוח וכתבו בה מה חשבתם או הרגשתם על הקטע בו צפיתם .

# data[].attributes.attachment_link.title
קטע מתוך הסרט "קס" - למידת חקר

# data[].attributes.body
אני מעריצה את המורה הזה!
ממש מרתק ומחזק כמה אנחנו יכולים להרים את התלמידים שלנו וכמה אנו משמעותיים בחייהם ובעיצובם!
מקווה שאצליח כמותו...

# data[].attributes.body
מדהים כמה מורה יכול להיות משמעותי לתלמיד שלו. לטוב ולרע. מורה יכול להיות הסיוט של התלמיד שלו ובאותה מידה יכול להיות האדם שהכי מעצים אותו.
מחזק.
נותן חשק לרומם את התלמידים.