# data[].attributes.body
Constantin Mavrocordat a fost de șase ori domn al Țării Românești (1730; 1731-1733; 1735-1741; 1744-1748; 1756-1758; 1761-1763) şi de patru ori domn în Moldova (1733-1735; 1741-1743; 1748-1749; 1769). S-a născut la 27 februarie 1711 la Constantinopol și a fost fiul domnitorului grec Nicolae Mavrocordat și al Pulheriei Tzuchi, fiind crescut în țară. A fost un om învățat ca și tatăl său, a fost un remarcabil om de cultură – cunoştea limbile italiană, franceză, turcă, persană şi greaca veche și era pătruns de ideile filozofice și reformatoare ale veacului al XVIII-lea.

# data[].attributes.body
Prima sa domnie în Muntenia în 1730 este de scurtă durată. Fiind ales în scaun de boieri, este în curând destituit din domnie de către noul sultan Mahmud I. După două domnii scurte în Țara Românească, a fost mutat în Moldova.

# data[].attributes.body
Dorind să-şi recapete tronul muntenesc, contrar firii sale, mărește dările și stoarce cât mai mulţi bani de la contribuabili pentru a-i corupe pe înalţii demnitari de la Poartă, dar nu se mărgineşte la sporirea dărilor. El caută mecanisme de reforme ale structurilor sociale în scopul de a le acomoda mai mult la interesele domniei.

# data[].attributes.body
Reîntors în Muntenia, în 1735, a început să facă reforme, influențat fiind și de reformele austriece din Oltenia. Desființează unele impozite indirecte, ca „văcăritul” și „pogonăritul” și introduce o taxă generală de 10 lei pe an, plătibilă în 4 „sferturi”. În același an, 1735, la un an de la aprinderea luminilor primei loji masonice autohtone de către secretarul său, Anton Maria del Chiaro, fondează la Iași, Loja Moldova. Această politică este continuată şi ridicată pe o nouă treaptă. În urma războiului ruso - turco - austriac (1736 - 1739), înlăturând diversele combinații ale puterilor, obține reunirea Olteniei la Țara Românească, prin Tratatul de la Belgrad din 1739.

# data[].attributes.body
În 1741 emite un hrisov domnesc, care prevedea un vast program de reforme în domeniile fiscal, agrar, administrativ şi juridic. Domnul a acordat o mare importanţă acestui act, cunoscut străinătăţii sub titlul de “Constituţie”, fiind publicat în revista franceză “Mercure de France”. Scopul urmărit era de a-l prezenta pe domn în plan internaţional în calitate de promotor de reforme, adică de prinţ luminat. Dar după promulgarea hrisovului în 7 februarie 1741, domnul nu s-a folosit de răgazul care a intervenit pentru a-l aplica în practică.

# data[].attributes.body
Prin reforma sa fiscală se revenea la sistemul ruptei în patru sferturi, practicată anterior de Antioh Cantemir (în 1700), Nicolae Mavrocordat (în 1710), Mihai Racoviţă (în 1723) şi Grigore II Ghica (în 1726-1733). Spre deosebire de predecesorii săi, C. Mavrocordat a lichidat sistemul ruptei plătite pe gospodării separate (rupta vistieriei) şi a introdus un sistem unic pentru toţi contribuabilii, dar din cauza unei creşteri noi a cerinţelor în dări din partea Porţii, domnul a fost nevoit să încalce prevederile reformei.

# data[].attributes.body
Mai reuşite au fost reformele care prevedeau reorganizarea structurilor sociale. În anul 1741 Constantin Mavrocordat i-a repartizat pe boierii dregători după trei ranguri – mare, mijlociu şi mic. Fiecare boier, conform rangului, primea leafă din vistieria statului.

# data[].attributes.body
Au fost reorganizate şi stările militare – slujitorii, călăraşii, dărăbanii ş.a., majoritatea acestora fiind incluşi în categoria populaţiei impozabile, ei sporind numărul ţăranilor birnici. Partea rămasă a slujitorilor a fost pusă la dispoziţia dregătorilor, în schimbul unor avantaje fiscale, şi exercita funcţii poliţieneşti. Unele schimbări s-au produs şi în organizarea judiciară din principat. Au fost desemnaţi judecători speciali din numărul marilor boieri, care nu aveau dregătorii.

# data[].attributes.body
După ce este numit de Poartă domn al Țării Românești, Constantin s-a preocupat de problema situației juridice a țăranilor șerbi. Hrisovul de eliberare din şerbie (rumânie) din 1746 dădu posibilitate ţăranilor să iasă din starea de dependenţă personală faţă de stăpânii de moşii, răscumpărându-se cu suma de 10 taleri pe cap.

# data[].attributes.body
Politica internă promovată de C. Mavrocordat a fost realizată prin metode caracteristice absolutismului luminat şi a avut un efect modernizator, cu consecinţe pozitive în perioada care a urmat. El s-a dovedit a fi nu numai un bun om politic, ci şi un recunoscut om de cultură. A suprimat vecinia în 1749. El a continuat activitatea de dezvoltare a învăţământului. Pentru a spori sursele de venit ale Academiei Domneşti din Iaşi, a trecut întreţinerea ei pe seama vistieriei. Cronicarul Ion Neculce scria că acest domn “Mai socotit-au… pentru şcoli de învăţătură… şi au dat ştire tuturor mazililor în toată ţara ca să-şi aducă copiii la învăţătură la şcoală, ca să-şi înveţe orice limbă le-ar fi voia, pentru ca să se afle oameni învăţaţi în pământul nostru al Moldovei, precum sânt şi prin alte ţări”.

# data[].attributes.body
În scopul desăvârşirii studiilor făcute în ţară, Constantin Mavrocordat a trimis 15 tineri, fii de boieri, pe un termen de trei ani, la Veneţia. Domnul a propus câtorva savanţi străini să întocmească o istorie comună a Moldovei şi a Munteniei, numită “Prodromus historiae Principatum Valachia et Moldavia” (proiectul profesorului de latină Ion Rigurski). Deşi acest proiect n-a fost realizat, el vădeşte modernitatea concepţiei şi a metodei lui. S-a îngrijit și de cultura preoților, cărora le cerea să știe carte românească. A pus să se tipărească și cărți bisericești în românește și se interzicea de a ridica la rang bisericesc persoane neştiutoare de carte. De asemenea, din porunca domnului este tipărită prima colecţie de documente istorice din Moldova (Ocolnica).

# data[].attributes.body
Vorbind despre activitatea culturală a lui Constantin Mavrocordat grecul Petru Depasta, care i-a consacrat o cronică acestui domn, spunea: “Constantin Mavrocordat a vrut să facă din Ţara Geţilor o imagine a Helladei”, adică a unei ţări de înaltă cultură. Constantin Mavrocordat colecta informaţii despre evenimentele politice din diferite ţări ale Europei, comandând ziare din aceste state. Informaţia sistematizată de el era trimisă la Poartă. Domnul întreţinea relaţii amicale cu ambasadorul Franţei la Istanbul şi cu alţi diplomaţi europeni.

# data[].attributes.body
Ultima domnie a lui C. Mavrocordat în Moldova a fost de scurtă durată şi a coincis cu începutul războiului ruso-turc. El se refugiază la Galaţi, dar este rănit şi făcut prizonier. Este transportat la Iaşi, unde moare la 4 decembrie 1769. A rămas în istoria Moldovei drept un recunoscut om politic, bun diplomat, mare reformator şi promotor al culturii moderne.

# data[].attributes.body
Reforma fiscală: s-a introdus o dare fixă, pe cap de locuitor, percepută în patru sferturi anuale și s-au desființat dările multiple. Reforma administrativă: dregătorii sunt împărțiți în trei ranguri și sunt salarizați de vistierie în funcție de rang; s-au redus dregătoriile, iar cele mai multe titluri boierești au rămas onorifice; la conducerea ținuturilor au fost numiți ispravnici cu un rol judecătoresc și administrativ foarte întins. Reforma judecătorească: au fost create instanțe de judecată în ținuturi și s-a extins procedura scrisă în detrimentul celei orale.

# data[].attributes.body
Aceasta este arhitectura dezvoltată în cadrul Imperiului Otoman, care a apărut în Bursa și Edirne, între secolele XIV și XV. Arhitectura Imperiului Otoman, dezvoltată din arhitectura selgiucizilor , a fost influențată de arhitectura islamică , iraniană , precum și tradițiile bizantine după cucerirea Constantinopolului de către turci.

# data[].attributes.body
În timpul Imperiului Otoman, turcii au atins cel mai înalt nivel al dezvoltării arhitecturii de până atunci. Ei și-au însușit tehnica de a construi spații vaste interioare, închise de domuri masive, au realizat o armonie perfectă între spațiile interioare și exterioare, precum și o lumină și umbră articulată.

# data[].attributes.body
Moscheea a fost transformată dintr-o cameră înghesuită și întunecată cu arabescul (motiv ornamental, de origine arabă, pictat sau sculptat, alcătuit exclusiv din combinații de linii, de motive geometrice și forme vegetale), acoperind toți pereții într-un sanctuar de echilibru estetic și tehnic, eleganță rafinată și o aluzie la transcendență cerească.

# data[].attributes.body
Clădirile selgiucizilor erau în general de cărămidă, în timp ce pereții interiori si exteriori erau decorați dintr-un material realizat prin amestecarea de marmură, praf, var și ipsos.

# data[].attributes.body
Caracteristica de bază a acestei perioade este apariția moscheilor cu domuri.

# data[].attributes.body
S-a folosit o structură bazată pe cupolă, s-au schimbat proporțiile, s-a adăugat mai multă lumină, cu un accent mai mare pe utilizarea dispozitivelor de iluminat și de umbră, cu un volum imens de ferestre .

# data[].attributes.body
Începând cu această perioadă, clasa superioară și elitele din Imperiul Otoman au început să folosească zonele deschise și publice frecvent. Modul tradițional, introvertit al societății începe să se schimbe.

# data[].attributes.body
Linii circulare, ondulate si curbate sunt predominante în structurile de această perioadă.

# data[].attributes.body
Acest stil s-a dezvoltat în paralel cu procesul de occidentalizare.

# data[].attributes.body
Arhitectura din această perioadă a fost bazată pe tehnicile de construcție moderne si a materialelor precum betonul armat, fierul, oțelul și, adesea, acoperișuri din sticlă.

# data[].attributes.body
Covorul a îndeplinit întotdeauna în Orient o funcție dublă, practică și simbolică, al căror sens se pierde uneori în actualitate. El constituie un spațiu magic unde marginile reprezintă elementele terestre realizate pentru apărarea câmpului, locuit de către sfera universului și de divinitate. Exemplu: "Covorul din Mantes" , datând din cea de-a doua jumătate a secolului al XVI-lea și conservat la Muzeul Luvru.

# data[].attributes.body
Motivele de câmp sunt desene care se repetă până ce ocupă întreaga suprafață a câmpului:
1. boteh: desen în formă de migdal
2. gol: cuvânt persan care semnifică o floare
3. joshagan: format dintr-o succesiune de romburi ornamentate cu flori stilizate
Motivele de margine sunt cele care ornamentează benzile laterale ale covorului:
1. margine de hérati: compusă dintr-o alternanță de rozarii, de flori și de ramuri înflorate
2. margine cu foi dantelate: formată dintr-o succesiune de foi dantelate

# data[].attributes.body
Arborele-fertilitatea
Norii-comunicarea cu divinitatea și protecția divină
Medalionul central-soarele, divinul, supranaturalul
Grădina-paradisului

# data[].attributes.body
Sultanul purta caftans (purtat cu șalvar, pantaloni scurți) fabricate din țesături cum ar fi broderia, catifea, satinul și lămpile de mătase, taffeta, mohair și cașmir. Influența internațională a jucat, de asemenea, un rol major, cu diverse pânze comandate de la renumitele centre de țesut italiene din Veneția, Genova și Florența, dar și din partea țărilor bogate în textile precum Iranul, India și China. Unul dintre cele mai renumite desene din această eră a fost motivul Chintamani , care a fost compus dintr-o linie ondulată cu trei cercuri. Alte motive, cum ar fi florile, ramurile cu frunze, soarele, luna, stelele și nodul fără sfârșit au fost de asemenea comune. Capul de sultan a fost, de asemenea, un element foarte important al modei otomane, începând cu pălăria conică din lână și evoluând la mücevveze (o pălărie cilindrică înfășurată în mușchi fin).

# data[].attributes.body
În ceea ce privește femeile aparținând familiei sultanului, ele purtau un kașbasti (o diademă cu o piatră în centru) pentru a fi identificat rangul lor. În secolul al XVII-lea, ornamentele capului femeilor au evoluat, devenind din ce în ce mai ostentative, cu bijuterii alese cu atenție. În secolul al XVI-lea, a fost folosit și un fez cu o eșarfă albă subțire care acoperă întregul cap și umeri. Femeile din curte purtau o rochie interioară numită iç entari cu o centură elaborată numită cevberi . Aceste curele au devenit, de asemenea, destul de decorative, cu pumnale atașate de bijuterii sau cu poșete brodate. Ca strat exterior, femeile purtau caftani, care erau căptușite cu blană în lunile de iarnă, în timp ce toate articolele de îmbrăcăminte erau făcute din textilele predominante ale erei, cum ar fi brocada, mătasea și catifea.

# data[].attributes.body
Orientalizarea Principatelor Române a început oficial din perioada fanariotă, acum 300 de ani. Românii au adoptat imediat moda orientală şi moravurile turceşti, împrutându-le inclusiv preparatele culinare. În vocabularul românesc contemporan dar mai ales în gastronomia ”tradiţională” românească este o abundenţă de termeni, cuvinte şi preparate culinare de origine orientală. Totodată persistă şi obiceiuri cultivate în Imperiul Otoman. Cel mai bun exemplu este peşcheşul sau în termeni contemporani şpaga. Toate acestea indică o puternică influenţă orientală care a persistat în societatea românească timp de secole.

# data[].attributes.body
Orientalizarea României pentru cronicari şi istorici a început odată cu încercarea voievozilor români de a face pe plac stăpânitorilor otomani pentru menţinerea tronului. Mai mult decât atât traiul unor fii de domn în capitala Imperiului Otoman din Evul Mediu, daţi ca şi gir pentru pace şi supunere turcilor a grăbit acest proces în societatea înaltă românească. Un bun exemplu este Radu cel Frumos care a trăit în Imperiul Otoman şi chiar a devenit un susţinător supus al sultanilor contra propriei culturi. A servit inclusiv în oastea otomană şi a împrumutat obiceiuri otomane.

# data[].attributes.body
Aşa cum era de aşteptat odată cu domniile fanariote s-au turcizat şi instituţiile. Au apărut altele noi sau cele vechi s-au orientalizat după chipul şi asemănarea noilor stăpânitori.  La români a apărut hatişeriful,haraciul,havaetul, zapcii dar şi titluri boiereşti precum ciohodar,ratihvan,becer sau zabit. Nici armata nu a scăpat de orientalizare apărând aga sau beşlii. Chiar şi vechile paloşe româneşti au fost înlocuite cu iataganele turceşti.

# data[].attributes.body
Cultura orientală s-a inflitrat în aproximativ un secol atât de bine în societatea românească din marile târguri încât dascălul grec Marcu,aflat în slujba voievodului Constantin Mavrocordat, exclama în secolul al XVIII lea: ”Tot Fanarul e la Bucureşti; nu mă mai gândesc la Constantinopol”. Şi ca întreaga orientalizare a principatelor să fie completă, şcolile au fost şi ele grecizate. Mai precis totul era predat în limba greacă. Influenţa greacă s-a manifestat asupra noastră pe mai multe căi: în primul rând prin şcolile superioare, cu limba de predare greacă, din Constantinopol şi Bucureşti şi Iaşi. Având ca profesori învăţaţii cei mai de seamă ai lumii orientale, aceste şcoli au fost adevărate centre de creiare şi difuzare a culturii greceşti”, scria istoricul Constantin C. Giurescu în ”Istoria românilor”.

# data[].attributes.body
Gastronomia s-a orientalizat şi ea. Aproape imediat, fiind de altfel şi puntea de legătură către clasele de jos. De la turci românii au învăţat multe dintre preparatele lor ”tradiţionale„ de astăzi. Cel mai bun exemplu sunt „mititeii". De asemenea, au pătruns şi sarmalele sau ghiceviul. Românii au ajuns să-şi desfete papilele gustative cu saraili şi baclavale dar şi alte preparate orientale precum musacaua, şerbetul şi halvaua. Toate acestea au rămas o constantă în bucătăria românească, fiind chiar adoptate şi prezentate străinilor drept pur româneşti.

# data[].attributes.body
Bărbaţii purtau papuci cu vârful ascuţit şi caftane după moda orientală. Pe cap nu lipsea calpacul sau işlicul. Dacă oraşele şi înalta societate erau pur şi simplu intoxicate de orientalisme, în lumea satului românesc, cultura veche autentincă era păstrată de ţăranii duşi la sapă de lemn de aceşti fanarioţi şi slujbaşii lor. La mijlocul secolului al XIX lea a început o adevărată mişcare de europenizare a culturii româneşti orientalizate prin intermediul feciorilor de boieri plecaţi la învăţătură în străinătate.

# data[].attributes.body
jachetă cu motive vegetale de tradiție otomană, brodate cu fir metalic în tehnica sarma.

# data[].attributes.body
Cafea, buzdugan, bacșiș, basma, belea, bursuc, halva, rachiu, ciorbă, chioșc, moft, ciorap, cusur, farfurie, fes, lalea, habar, iaurt, catifea, capcană, chibrit, ghiveci, cântar, magiun, hamal, chef, haimana, cașcaval, tarabă, odaie, lighean, tavan, tutun, maimuță, musafir, nume de personaje literare: Dandanache, Trahanache, Ceaușul, Ada pul(Harap-Alb), Caragoz, Cheleș(împărat).