# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Nombre: Port de Tavascan

Hora Inicio: 07/05/2015 09:31

Hora Fin: 07/05/2015 16:26

Distancia recorrida: 10,1km (06:55)

Velocidad media: 1,5km/h

Vel. en Mov.: 3km/h

Velocidad Máxima: 23,8km/h

Altura Mínima: 1800m

Altura Máxima: 2361m

Velocidad Ascenso: 248,4m/h

Velocidad Descenso: -280,5m/h

Ganancia Altitud: 721m

Pérdida Altitud: -696m

Tiempo Ascenso: 02:54

Tiempo Descenso: 02:28

Esta Ruta se inicia desde el parking de la Pleta Palomera al cual se accede por una pista que comienza pasada una curva cerrada despues del pueblo de Quanca. Despues de unos 5 Km llegaremos a este Parking (ojo la pista es estrecha y en mal estado para coches bajos. Dejamos el coche y nos ponemos en marcha. En unos minutos pasaremos por una fuente donde podemos coger agua para el camino. Continuamos una subida en zig zag y en poco mas de 1 Km veremos el Estany Xic y casi al lado el Estany del Port. Rodeamos el Lago por la derecha y casi seguramente podreis ver caballos pastando en esta epoca del año. Desde el final del Estany del Port ya podreis ver el Coll de Tavascan y una vez arriba pisareis la frontera con Francia.
Volvemos hacia atras por el mismo valle pero nos desviamos a la der. llaneando y siguiendo el track, os encontrareis algunas fitas del camino pero algunas son poco visibles. Seguir el track y vuestra intuicion hasta llegar al Estany de Montarenyo, lo rodeais por la derecha y remontais la canal de vuestra der. hasta llegar al Coll donde podreis observar el gran Estany de Mariola. Aqui podreis hacer vuestro merecido descanso en cualquier rincon junto al agua. Rodeais este lago por la Izq siguiendo el track hasta llegar de nuevo al Estany Xic y volviendo desde aqui por el mismo camino hasta el Parking.

# data[].attributes.attachment_link.title
GRSEN5 Port de Tavascan-Estany de Mariola

# data[].attributes.attachment_link.description
Ruta GRSEN5 Port de Tavascan-Estany de Mariola de Senderisme a Tabescán, Catalunya (España). Descarrega el track GPS i segueix el recorregut de l'itinerari del sender des d'un mapa. Nombre: Port de TavascanHora Inicio: 07/05/2015 09:31Hora Fin: 07/05/2015 16:26Distancia recorrida: 10,1km (06:55)Velocidad media: 1,5km/hVel.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fitxa i mapes

Recorregut

Llocs d'interès
Fotos
Comentaris ()

Rutes guiades properes

Baixa

Passejades curtes, amb poc desnivell i sense dificultats.

Us proposem realitzar una ruta molt agradable i sense cap dificultat on descobrirem els estanys de Gerber. L'itinerari comença a l'aparcament del Clot Gran, espai que es troba situat en una cota força elevada del port de la Bonaigua. Durant la ruta ens endinsarem de ple a la vall de Gerber, que recorrerem tot seguint un camí ben fressat i d'alta muntanya mentre anem descobrint els diferents estanys d'origen glacial que hi ha.

La vall de Gerber està situada al Pallars Sobirà (Lleida), a dins de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i limita a l'O amb la Vall d'Aran. Ens trobem en un indret de l'Alt Pallars ideal per fer una agradable caminada en família on l'aigua és la gran protagonista.

Mapa cartogràfic

© Editorial Alpina.

Aquest croquis aproximat amb l'itinerari de la ruta ha estat creat a partir del mapa "Sant Maurici. Els Encantats. Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. Serie E-0. 1:25.000." propietat de l'Editorial Alpina.

Recorregut de la ruta

Track de la ruta

En alguns casos RUTES PIRINEUS ha manipulat els tracks per corregir problemes en la recepció de la senyal GPS i la seva posterior gravació. En aquests casos alguns trams de la ruta del track són aproximats i han estat projectats sobre el mapa.

Punts importants de pas (Waypoints)

Sistema de coordenades geogràfiques. Datum Europeu 1950

Més informació

Durada: Mig dia

Temps total efectiu (sense parades): 2:50h en total: 0:35h des de l'aparcament del Clot Gran fins a l'Estanyera (primer estany), 0:35h des de l'Estanyera fins a l'Estanyera del Mig (segon estany) i 0:20h des d'aquest punt fins a l'estany de Gerber. 1:20h per fer la tornada pel mateix camí, ara de baixada.

Desnivell acumulat: 290m

Dificultat: Baixa.

Època: Recomanable de juny a octubre. Fora d'aquests mesos podem trobar-hi neu i, per tant, caldrà portar l'equip adequat i tenir experiència en alta muntanya.

Material: Res en especial.

Cartografia:

· Sant Maurici. Els Encantats. Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. Serie E-0. 1:25.000. Editorial Alpina.
· Val d'Aran. Sèrie E-0. 1:40.000. Editorial Alpina.

Observacions: Com que el punt d'inici de la ruta es troba a força altitud, amb poc esforç podem situar-nos al bell mig de la vall de Gerber i gaudir dels seus estanys glacials. Si des de l'estany de Gerber caminem uns minuts més seguint pel mateix sender per on veníem, arribarem a una bonica cascada. Si encara tenim més ganes de caminar, podem seguir aquest mateix camí (en direcció S) i allargar la ruta fins a l'estany Llong, l'estany Redó i l'estany Gelat o de l'Illa. Aquest darrer estany es troba situat just al costat del refugi de Gerber, conegut també com a refugi Mataró, propietat de l'Unió Excursionista de Catalunya. Aquest refugi metàl·lic de color taronja és un refugi lliure i disposa de 16 places. Des d'aquest punt, surten diverses rutes i travesses com ara l'ascensió al pic d'Amitges, al pic de Saboredo o als pics de Bassiero, i els enllaços amb la vall i el refugi de Saboredo per l'estany Glaçat, amb la vall d'Amitges pel coll d'Amitges i amb la vall de Cabanes per la collada de Bassiero.

Podem accedir al punt d'inici de l'excursió des d' Esterri d'Àneu (Pallars Sobirà) o des de Salardú (Vall d'Aran). Des d'Esterri, seguim la carretera del port de la Bonaigua (C-28). Deixem enrere l' ermita de la Mare de Déu de les Ares i, a 2 km de l'ermita i abans de coronar el port, arribem a l' aparcament del Clot Gran o del telecadira de la Peülla, de l'estació d'esquí de Baqueira-Beret. Si hi accedim des de Salardú, hem de coronar el port de la Bonaigua (2.072m) i baixar pel vessant pallarès del port fins a l' aparcament del Clot Gran o del telecadira de la Peülla.

Informació pràctica per viure una experiència completa

Consulta els allotjaments, restaurants, museus, petits artesans,... recomanats propers a aquesta ruta: establiments propers.

Totes les rutes han estat realitzades sobre el terreny per RUTES PIRINEUS. Les rutes poden variar molt en funció de l'època de l'any, de la neu i de les condicions meteorològiques. La senyalització (marques, panells, balises) que podem trobar al llarg de la ruta també pot variar amb el temps. RUTES PIRINEUS no es responsabilitza de qualsevol mal ús de les seves guies i recomana que cadascú sigui responsable i prudent a la muntanya. Així mateix, us convidem a documentar-vos amb llibres i guies especialitzades per complementar la informació aquí descrita. Tots els temps són efectius i prenen un caràcter orientatiu, no s'han tingut en compte les parades per petites que siguin. Per qualsevol suggeriment, RUTES PIRINEUS us convida a enviar un correu a info@rutespirineus.cat.

La nostra selecció d'establiments propers recomanats

Què més podem visitar?

Informació pràctica per viure una experiència completa

Consulta els allotjaments, restaurants, museus, petits artesans,... recomanats propers a aquesta ruta: establiments propers.

Recorregut

Amagar fotos

Des de l' aparcament del Clot Gran (0:00h - 1.919m) -anomenat també de la Peülla-, agafem el sender que baixa en direcció O-SO i creua el riu de la Bonaigua a través d'un pontet de fusta. Just al costat del pontet, hi ha un senyal vertical que ens indica el camí de l'estany de Gerber.

Esplanada de l'aparcament del Clot Gran o del telecadira de la Peülla.

Baixem uns metres fins al pontet que creua el riu de la Bonaigua.

Senyalització: estany de Gerber i refugi Mataró.

Bonics meandres que fa el riu de la Bonaigua.

La zona per on transcorre la ruta és una zona de ramaderia extensiva: serà fàcil trobar-hi ramats d'ovelles, vaques o cavalls. Seguim el camí i aviat girem en clara direcció S. Durant aquest primer tram d'excursió avancem per una zona força oberta on abunden els matolls de ginesta de muntanya i els nerets.

Els nerets: molt abundants entre els 1.500m i els 2.500m d'altitud en llocs molt exposats a la neu.

Passem també pel costat d'algunes zones de tartera on hi veiem blocs de granit de totes les mides que formen un gran caos de roques. A davant nostre podem observar-hi en tot moment els Tres Puis (2.608m) i el pic de la Xemeneia (2.825m). I a la nostra esquerra podem admirar tota la vall de la Bonaigua amb les ziga-zagues que fa la carretera del port de la Bonaigua.

Tres Puis (2.608m) i pic de la Xemeneia (2.825m).

Carretera del port de la Boniagua.

Port de la Bonaigua.

A poc a poc el camí va girant cap al SE i entrem en un bonic bosc de pi negre. La pujada és suau i agradable. Alternem trams boscosos amb algunes clarianes.

L'itinerari que seguim està marcat amb marques de pintura groga.

Arribem a un punt on el camí comença a baixar ràpidament. Immediatament assolim al primer dels estanys de Gerber, l' Estanyera (0:35h - 2.020m), un preciós estany arrodonit que està resguardat, al S, per una muralla rocosa. Ens trobem en un lloc excel·lent per a fer una parada, recuperar forces i gaudir del paisatge.

L'Estanyera, el primer dels estanys de la vall de Gerber.

La muntanya dels Tres Puis (2.608m) es veu reflectida a les aigües de l'Estanyera.

L'Estanyera.

Agafem el corriol que voreja l'Estanyera per la seva dreta i deixem enrere aquest estany. El camí alterna trams planers -per entre prats d'alta muntanya- i trams mes costeruts i pedregosos. Tenim a la nostra esquerra, en tot moment, el barranc del riu de Gerber. A mesura que anem avançant, la vall de Gerber es va obrint a davant nostre.

Avancem per un camí fressat.

La vall de Gerber es va obrint a davant nostre.

Alguns trams són una mica pedregosos.

Després d'una bona estona de caminada ens trobem una senyal vertical: "Estany de Gerber 30' / Refugi Mataró 2h".

Senyal vertical.

Antiga senyalització metàl·lica que encara es conserva.

Estem a tocar de la desembocadura del segon estany de Gerber, veiem com l'aigua es filtra per entre les roques que tenim a davant. Seguim avançant pel corriol, que primer baixa uns metres cap a l'esquerra i a continuació puja cap a la dreta. Immediatament arribem a l' Estanyera del Mig (1:10h - 2.124m), un preciós estany d'aigües cristal·lines. Observem els Puis del Gerber (2.744m), cap al S i clarament reflectits sobre les aigües de l'estany.

L'Estanyera del Mig.

Reflexes a l'Estanyera del Mig.

No ens cansem d'admirar la bellesa de l'indret mentre anem vorejant l'estany. Un cop arribem a l'extrem de l'estany, el camí gira lleugerament cap a la dreta i s'enfila per un tram pedregós i en fort pendent.

Per arribar a l'estany de Gerber hem de superar abans un tram força pedregós.

Mirada enrere: l'Estanyera del Mig.

Mirada enrere: l'Estanyera del Mig i el camí que hem fet per rodejar-la.

Superem el tram de pujada i avancem per una zona més planera des d'on ja podem intuir el tercer dels estanys de Gerber.

Caminant cap al tercer dels estanys de Gerber.

Efectivament, avancem una mica més i arribem a l' estany de Gerber (1:30h - 2.165m), que apareix de sobte, tot encaixonat entre grans parets rocoses i alguns turonets. Es tracta d'un estany magnífic, molt més gran que els altres dos i d'un color blau intens. Ens trobem en un indret realment bonic enmig d'un veritable ambient d'alta muntanya.

Estany de Gerber.

Des d'aquest estany realitzem la tornada desfent el mateix camí que hem fet de pujada. Arribem de nou a l' aparcament del Clot Gran (2:50h - 1.919m), al port de la Bonaigua.

Sempervivum.

Informació pràctica per viure una experiència completa

Consulta els allotjaments, restaurants, museus, petits artesans,... recomanats propers a aquesta ruta: establiments propers.

Escriure comentari

Participa! Envia'ns el teu comentari

Si has realitzat aquesta ruta, dóna'ns la teva opinió!! Si tens dubtes de la ruta, escriu-nos un comentari!
Coneixes alternatives per aquest itinerari? Has fet aquesta ruta d'alguna altra manera? Opina!

Volem que la web de RUTES PIRINEUS sigui una web participativa, per això t'animem a que deixis els teus comentaris sobre les nostres rutes. No es toleraran insults, llenguatge abusiu, faltes de respecte, ni comentaris ofensius en contra de les més elementals normes d'educació. Tampoc s'acceptaran missatges comercials, o que incloguin números de telèfon o adreces personals i també s'eliminaran els missatges que anunciïn algun producte.

Tots els comentaris són revisats per garantir que compleixin les normes anteriors. RUTES PIRINEUS, en cap cas, es farà responsable del contingut de les opinions publicades pels internautes a la nostra web.

Si ho prefereixes comenta amb Facebook...

Hem fet la ruta i coincideixo amb el comentari del Jose. Ruta amb terreny bastant bastant pedregós. Senzilla és tot i així poc plana. S'ha d anar amb bon calçat i portar aigua i crema solar, hi ha poca ombra. El paissatge i llacs un 10 en tots els sentits. Tot i així hi ha bastantes pedres.
Nosaltres hem vist families amb nens d'uns 10anys i crec que estaven en forma.

Hem fet avui mateix la ruta i he de dir que tot i que és cert que no és una ruta exigent a nivell físic, ja que és relativament curta, no la veig indicada per a "famílies". M'explico. La ruta discorre a través d'un recorregut molt pedregós, i amb desnivells continus, on és possible caure i fer-se mal, cosa que has de tenir constantment present si vas amb nens. Ells van al seu rotllo, és clar, i van tirant amb ajudes puntuals, però només pots estar tranquil quan pares als llacs, el que en 4h de ruta (que és mínim el que trigareu si aneu amb nens de menys de 9/10 anys) s'acaba fent esgotador, ja m'enteneu.
Finalment, respecte a la bellesa del paisatge, doncs és bonic, sens dubte, però falta verd i zones una mica més planes per tenir una mica de contrast, pel meu gust, massa rocós,
(Comentari introduït originàriament en castellà)

Una ruta senzilla per fer en família i passar el dia, es pot fer fins i tot amb nens!! El paisatge és magnífic, a poca distància de la carretera i t'endinses al cor dels Pirineus. Realment la muntanya està a l'abast de tothom!!
(Comentari introduït originàriament en castellà)

# data[].attributes.attachment_link.title
La vall de Gerber i els estanys de Gerber

# data[].attributes.attachment_link.description
Fitxa i mapes Recorregut Llocs d'interès Fotos Comentaris () Rutes guiades properes Baixa Passejades curtes, amb poc desnivell i sense dificultats. Us proposem realitzar una ruta molt agradable i sense cap dificultat on descobrirem els estanys de Gerber. L'itinerari comença a l'aparcament del Clot Gran, espai que es troba situat en una cota força elevada del port de la Bonaigua.

# data[].attributes.attachment_link.title
Estanys de Gémena a la vall de Llubriqueto | RUTES PIRINEUS

# data[].attributes.attachment_link.description
Itinerari que ens descobreix la bonica vall de Llubriqueto i els estanys de Gémena de Baix i de Gémena de Dalt a la Vall de Boí (Alta Ribagorça, Pirineu de Lleida) sortint des de l´aparcament de Toirigo del Parc Nacional d´Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

# data[].attributes.attachment_link.title
Cola de Caballo por las Gradas de Soaso (Ordesa) | RUTAS PIRINEOS

# data[].attributes.attachment_link.description
Clásica y popular excursión que recorre el valle de Ordesa desde la Pradera de Ordesa hasta la cascada de la Cola de Caballo.

# data[].attributes.attachment_link.description
Portal oficial del Ayuntamiento de Panticosa

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Aquest recorregut no es massa seguro per gossos cal portar lligats be hi ha algun resal que caldra ajudar a pujar

Aquesta cova descomunal té una fondària total de 180 metres, i està plena de formes geomètriques per la quantitat d'estalactites i estalagmites, és a dir, actualment es una cova viva. Està localitzada a uns 5 Km de la vila de Camarasa, al costat esquerra del riu Segre, i a uns 300 metres sobre el nivell del riu Segre, en un extrem de la Serra de Mont-Roig (mapa), dins de l'Espai d'Interès Natural de l'Aiguabarreig del Segre - Noguera Pallaresa.
Aquesta cova és coneguda des de temps immemorials i ha estat abric de l'home prehistòric. La seva boca triangular d'enormes dimensions dóna entrada a un vestíbul més baix i a una àmplia galeria amb el terra ple de cates arqueològiques. Als 80 m. canvia de direcció, prenent la S-N. Segueix encara amb bones dimensions fins que acaba obturada per sediments. Prop de l'angle on canvia d'orientacio s'obre a mà esquerra una gatera per on s'accedeix a una saleta molt concrecionada, anomenada "la Sacristia". El nom li ve a la cova pel fet que antigament se n'extreia una fina pols que es barrejava amb el rapè. Podeu veure el perfil i planta de la cova.

Dins d'aquesta cova es van descobrir les pintures d'art rupestre de la Cova del Tabac. Aquestes pintures van ser declarades Bé Cultural d'Interès Nacional-Zona Arqueològica (BCIN). Ley 6/85, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico Español. Llei 9/93, de 30 de setembre, del Patrimoni Cultural Català. A més van ser declarades Patrimoni Mundial per la UNESCO, el desembre 1998.
Per arribar a la cova, abans de tot cal anar fins a la mateixa presa del Pantà de Camarasa. D'allà mateix, del marge esquerra del riu, surt un petit camí que va pujant muntanya amunt per la vessant posterior de la Serra de Mont-Roig. Després d'aproximadament una hora i mitja de caminada ens porta fins a l'entrada de la cova.
Agafem la carretera C-13 que va de Balaguer cap a Tremp. En passar la població de Camarasa enfilem carretera amunt (carretera del Doll) fins un primer túnel. Dins d'aquest primer túnel trobem un altre petit túnel, una mica amagat, a l'esquerra però no hi podem entrar perque hi ha una línea contínua, i hi ha molt poca visibilitat, per tant, continuarem endavant i passarem pel pont que passa per sobre de la presa de Camarasa i entrarem dins d'un segon túnel. Una vegada passat aquest segon túnel, quan pugueu doneu mitja volta i torneu al primer túnel. Ara sí podreu entrar al petit túnel que us quedarà a la dreta. Un vegada passat aquest petit túnel trobarem les cases dels vigilants (moltes en runes) de la presa que antigament vivien allà (mapa).

Si no voleu entrar amb el cotxe pel túnel petit, l'altre opció es deixar el cotxe en un entrant de la carretera a la mateixa presa, i agafar una pasarel.la elevada que circula por sobre el pantà i que surt a l'esquerra, una vegada passat el primer túnel. Aquesta pasarel.la porta directament a les cases dels vigilants. Des d'aquet replà comença la caminada cap a la Cova del Tavac. Aquest primer tram passa vorejant el riu que es troba estancat per la presa, podeu baixar per algunes de les escales que trobareu per allà, i arribareu vora arran de l'aigua.

Inici de l'Excursió
Seguim endavant sense deixar el camí fins que trobem un pal indicador (ja haurem caminat uns 800m): pugem pel camí de l'esquerra. Si seguiu 100 metres més trobareu les restes d'una cabana antiga feta de pedres. El camí discorre per entremig de roures, alzines i pins.

Quan porteu 1Km 100m aproximadament, trobareu les restes d'una altra construcció de pedra a mà dreta. Estigueu atents perque si camineu 100 mestres més, trobareu un arbre que crida l'atenció perquè és molt diferent del tipus d'arbre que trobem en tot el camí, és un cedre (veure fotografía d'un cedre).

Quan portem 1Km 800metres des de les cases dels guardes, trobarem a mà esquerra un pou que possiblement s'utilitzés per recollir aigua de la pluja. Seguim pujant pel camí que cada vegada s'enfila més amunt. En 200 metres podem divisar, si el dia és clar, el castell d'Alòs. Ens trobem davant de la Serra Carbonera. A baix, veiem el Congost del Mur (o del Mu), per on circula el riu Segre, que arriba des d'Alòs de Balaguer fins a l'Aiguabarreig del Segre - Noguera Pallaresa.
Als 2Km 700 metres trobem una fita de pedres i ens desviarem cap a la dreta. Ja som a prop de la Cova del Tabac. Seguirem pujant d'esquenes al barranc i de cara a la cinglera que veiem damunt nostre. Des d'aquest moment, el camí es torna més dificultós pel perill que comporta caminar, a estones, vora el barranc del Congost de Camarasa. Malgrat tot, el perill no és de cap manera considerable.

Trobarem alguna roca que caldrà grimpar, i finalment ens trobarem amb una roca més gran que caldrà grimpar agafant-se . Hem pujat els 3Km 300m que ens ha portat finalment a la porta de la Cova del Tabac. Davant de l'entrada d'aquesta cova trobarem una gran figuera que la tapa parcialment.

Podeu veure aquest vídeo casolà cedit per unes excursionistes col.locades on es poden observar les grans vistes que hi ha des de la Cova del Tabac:

Este recorrido no es demasiado seguro para perros hay que llevar relacionados bien hay algún Resal que habrá que ayudar a subir

Esta cueva descomunal tiene una profundidad total de 180 metros, y está llena de formas geométricas para la cantidad de estalactitas y estalagmitas, es decir, actualmente es una cueva viva. Está localizada a unos 5 Km del pueblo de Camarasa, en el lado izquierdo del río Segre, ya unos 300 metros sobre el nivel del río Segre, en un extremo de la Sierra de Mont-Roig (mapa), dentro del Espacio de Interés Natural de la Confluencia del Segre - Noguera Pallaresa.
Esta cueva es conocida desde tiempos inmemoriales y ha sido abrigo del hombre prehistórico. Su boca triangular de enormes dimensiones da entrada a un vestíbulo más bajo ya una amplia galería con el suelo lleno de catas arqueológicas. A los 80 m. cambia de dirección, tomando la S-N. Sigue aún con buenas dimensiones hasta que termina obturada por sedimentos. Cerca del ángulo donde cambia de orientación abre a mano izquierda una gatera por donde se accede a una salita muy concrecionada, llamada "la Sacristía". El nombre le viene a la cueva debido a que antiguamente se extraía un fino polvo que se mezclaba con el rapé. Puede ver el perfil y planta de la cueva.

Dentro de esta cueva se descubrieron las pinturas de arte rupestre de la Cueva del Tabaco. Estas pinturas fueron declaradas Bien Cultural de Interés Nacional-Zona Arqueológica (BCIN). Ley 6/85, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico Español. Ley 9/93, de 30 de septiembre, del Patrimonio Cultural Catalán. Además fueron declaradas Patrimonio Mundial por la UNESCO, el 12 1998.
Para llegar a la cueva, ante todo hay que ir hasta la misma presa del pantano de Camarasa. De allí mismo, del margen izquierdo del río, sale un pequeño camino que va subiendo montaña arriba por la ladera posterior de la Sierra de Mont-Roig. Después de aproximadamente una hora y media de caminata nos lleva hasta la entrada de la cueva.
Tomamos la carretera C-13 que va de Balaguer hacia Tremp. Al pasar la población de Camarasa subimos carretera arriba (carretera del Doll) hasta un primer túnel. Dentro de este primer túnel encontramos otro pequeño túnel, algo escondido, a la izquierda pero no podemos entrar porque hay una línea continua, y hay muy poca visibilidad, por lo tanto, seguiremos adelante y pasaremos por el puente que pasa por encima de la toma de Camarasa y entraremos dentro de un segundo túnel. Una vez pasado este segundo túnel, cuando pueda dad media vuelta y volver al primer túnel. Ahora sí puede entrar en el pequeño túnel que le quedará a la derecha. Un vez pasado este pequeño túnel encontraremos las casas de los vigilantes (muchas en ruinas) de la toma que antiguamente vivían allí (mapa).

Si no desea entrar con el coche por el túnel pequeño, el otro opción es dejar el coche en un entrante de la carretera en la misma toma, y ​​coger una pasarel.la elevada que circula por sobre el pantano y que sale a la izquierda , una vez pasado el primer túnel. Esta pasarel.la lleva directamente a las casas de los vigilantes. Desde aquet rellano comienza la caminata hacia la Cueva del tavaco. Este primer tramo pasa bordeando el río que se encuentra estancado por la toma, puede bajar por algunas de las escalas que encontrará por allí, y llegará borde raíz del agua.

Inicio de la Excursión
Seguimos adelante sin dejar el camino hasta que encontramos un poste indicador (ya habremos caminado unos 800m): subimos por el camino de la izquierda. Si sigue 100 metros más encontrará los restos de una cabaña antigua hecha de piedras. El camino discurre por medio de robles, encinas y pinos.

Cuando lleve 1Km 100m aproximadamente, encontrará los restos de otra construcción de piedra a mano derecha. Estad atentos porque si camina 100 maestros más, hay un árbol que llama la atención porque es muy diferente del tipo de árbol que encontramos en todo el camino, es un cedro (ver fotografía de un cedro).

Cuando llevamos 1Km 800metres desde las casas de los guardas, encontraremos a mano izquierda un pozo que posiblemente se utilizara para recoger agua de la lluvia. Seguimos subiendo por el camino que cada vez sube más arriba. En 200 metros podemos divisar, si el día es claro, el castillo de Alòs. Nos encontramos ante la Sierra Carbonera. Abajo, vemos el Desfiladero del Muro (o del Mu), por donde circula el río Segre, que llega desde Alòs de Balaguer hasta la Confluencia del Segre - Noguera Pallaresa.
Los 2Km 700 metros encontramos un mojón de piedras y nos desviaremos hacia la derecha. Ya estamos cerca de la Cueva del Tabaco. Seguiremos subiendo de espaldas al barranco y de cara a la risco que vemos sobre nosotros. Desde ese momento, el camino se vuelve más dificultoso por el peligro que conlleva caminar, a ratos, junto al barranco del desfiladero de Camarasa. Sin embargo, el peligro no es de ninguna manera considerable.
Tenemos que vigilar si vamos con perros puesto que no es muy seguro para perros

Encontraremos alguna roca que habrá que trepar, y finalmente nos encontraremos con una roca más grande que habrá que trepar agarrándose. Hemos subido los 3Km 300m que nos ha llevado finalmente a la puerta de la Cueva del Tabaco. Frente a la entrada de esta cueva encontraremos una gran higuera que la tapa parcialmente.

Puede ver este vídeo casero cedido por unas excursionistas colocadas donde se pueden observar las grandes vistas que hay desde la Cueva del Tabaco:

# data[].attributes.attachment_link.description
Ruta cova del Tabac de camarasa de Senderisme a Camarasa, Catalunya (España). Descarrega el track GPS i segueix el recorregut de l'itinerari del sender des d'un mapa.

# data[].attributes.location_name
Ermita de Sant Aniol d'Aguja, Sadernes, Espanya

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Caminada molt maca i variada, ja que combina l'espectacularitat del primer tram per la riera fins a l'ermita de Sant Aniol d'Aguja i al gorg Fosc i el salt del Brull, tornant pel salt de la Núvia, on gaudim de bones vistes sobre l'alta Garrotxa.

La caminada l'hem començat a l'aparcament nº 3 de la pista de Sadernes a Sant Feliu de Riu (a l'estiu aquest accés està tancat i s'ha d'aparcar a Sadernes), amb el següent recorregut :
Sadernes, aparcament nº 3 - tram de pista fins trobar un camí a l'esquerra que baixa cap a la riera - passeres de la Farga - la Farga - molí de Riu - creuem la riera - el Gomarell (resclosa de captació d'aigües) - gorja del Citró - el Goleró , on creuem el riu per unes pilones - GR-11 - camp del Molí - pont penjat per creuar la riera - Ermita, refugi i font de Sant Aniol d'Aguja - cal Sastre - gorg Blau o gorg Fosc - el salt del Brull - tornada a la font de Sant Aniol - GR-11 - portell de la Guilla - el salt de la Núvia - corriol de baixada a les Planes - planes de la Muntada - hostal de ca la Bruta - pont de Valentí - arribada al punt de sortida.

La caminada és fàcil, però cal prestar atenció al tram entre la baixada al gorg Blau/Fosc i l'anada al salt del Brull, on hi ha un accés difícil i en època de pluges pot ser complicat.

Sant Aniol d'Aguja.-
Antic monestir benedictí i més tard parròquia de l'antic municipi d'Oix, dins el terme de Montagut i Oix (Garrotxa), situat al fons d'una vall, a l'origen del Llierca.
El fundà vers el 859 l'abat Racimir, procedent de Santa Maria d'Arles, del Vallespir. El 872 el rei Carles el Calb li concedí un privilegi en el qual li reconeixia la propietat del territori comprès a les valls de Sadernes d'Aguja i de Riu, fins al forat de Treu i les cingleres de Gitarriu, i també la possessió de l'església de Sant Llorenç del Mont, a Sous, on es traslladà poc després la comunitat.
El 899 el primitiu patrimoni monàstic ja s'havia dividit entre el bisbat de Girona i el monestir de Sant Llorenç del Munt. L'església, romànica, d'una nau, amb alguns afegitons tardans, es convertí en parròquia rural, de la qual depenia Sant Feliu del Riu i un santuari, per la tradició de la vinguda ací de sant Aniol, des del Vallespir, per fer-hi penitència. Sant Aniol guaria el mal d'ulls amb l'aigua de la veïna cova de l'Abat.
Ara el lloc és pràcticament abandonat i la parròquia és un annex de Santa Cecília de Sadernes. Hom hi celebra el tradicional aplec de Sant Aniol, que descriu M. Vayreda en La punyalada.

# data[].attributes.attachment_link.title
Riera i ermita de Sant Aniol d'Aguja - Salt del Brull - Salt de la Núvia - Pont de Valentí

# data[].attributes.attachment_link.description
Ruta Riera i ermita de Sant Aniol d'Aguja - Salt del Brull - Salt de la Núvia - Pont de Valentí de Senderisme a Sadernes, Catalunya (España). Descarrega el track GPS i segueix el recorregut de l'itinerari del sender des d'un mapa.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El pequeño pueblo de Castellfollit de la Roca se alza sobre un espectacular risco basáltico de 50 metros de altura y de casi un kilómetro de largura, recortado por el río Fluvià.
Las estrechas callejuelas del pueblo desembocan en la antigua iglesia de Sant Salvador, en el extremo del risco, donde se halla un mirador con unas vistas privilegiadas.

Castellfollit de la Roca es una de la puertas de entrada al Parque Natural de la Zona Volcánica de la Garrotxa.

El barrio viejo está situado sobre un riscal basáltico formado por dos coladas de lava superpuestas. Nuestro recorrido se inicia en la plaza de Catalunya y se adentra en las calles de la parte vieja del pueblo. Una parte de esta ruta coincide con la antigua vía romana Annia. Desde la pasarela sobre el río Fluvià puede contemplarse el espectacular risco con el pueblo sobre él.

En Castellfollit de la Roca encontrarás señalización en braille de diferentes puntos de interés turístico que conforman el itinerario circular que permite recorrer las calles del casco antiguo para llegar a los miradores de la pared basáltica y visitar la antigua iglesia.

# data[].attributes.attachment_link.description
El pequeño pueblo de Castellfollit de la Roca se alza sobre un espectacular risco basáltico de 50 metros de altura y de casi un kilómetro de largura, recortado por el río Fluvià. Las estrechas callejuelas del pueblo desembocan en la antigua iglesia de Sant Salvador, en el extremo del risco, donde se halla un mirador con unas vistas privilegiadas.

# data[].attributes.location_name
Aigualluts, Pasaje Río Ésera, Osca, Espanya

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ficha y mapas

Recorrido

Lugares de interés
Fotos
Comentarios ()

Rutas guiadas cercanas

Media

Caminatas de distancia y desnivel moderados que no superan los 14 km de largo ni los 600m de desnivel.

Recorrido circular de 7 km de longitud que transcurre en las inmediaciones del nacimiento del río Ésera, en la cabecera del valle de Benasque. Salimos del cubierto de la Besurta, subimos a la Pleta de la Renclusa y nos acercamos al Forau de Aigualluts, desde donde continuamos hacia la cascada y el Plan de Aigualluts. Superamos el collado de la Renclusa y, a continuación, una rápida bajada nos lleva hasta el refugio y el barranco de la Renclusa, desde donde continuamos descendiendo hasta la Besurta, donde finalizamos la ruta.

Este itinerario nos permite descubrir tres de los lugares más míticos no sólo del valle de Benasque sino también de todos los Pirineos: el Forau de Aigualluts, la cascada de Aigualluts y el refugio de la Renclusa. El Forau de Aigualluts -un agujero natural conectado a un sistema cárstico que conduce las aguas de la Maladeta hasta el cercano valle aranés de la Artiga de Lin- es uno de los grandes tesoros naturales pirenaicos y, además, está situado en un lugar precioso a los pies del Aneto, el pico más alto de la cordillera pirenaica (3.404m). Mientras caminamos y entendemos cómo funcionan los conductos naturales de la montaña también disfrutamos del precioso paisaje alpino, con los pintorescos humedales del Plan de Aigualluts o con el universo pétreo y glaciar del macizo de la Maladeta. Por si fuera poco, una breve parada en el refugio de la Renclusa -quizás el refugio más famoso y utilizado de los Pirineos- nos hará tomar conciencia de la importancia estratégica que tiene, hospedando cada año a miles de excursionistas de todas las nacionalidades que frisan para subir a la cima del Aneto. ¡Esta es una ruta obligada para todo aquel que quiera conocer las entrañas de los Pirineos!

Mapa cartográfico

© Editorial Alpina.

Este croquis aproximado con el itinerario de la ruta ha sido creado a partir del mapa "Parque Natural Posets Maladeta (sección Maladeta) 1: 25.000." propiedad de la Editorial Alpina.

Recorrido de la ruta

Track de la ruta

En algunos casos RUTAS PIRINEOS ha manipulado los tracks para corregir problemas en la recepción de la señal GPS y su posterior grabación. En estos casos algunos tramos de la ruta del track son aproximados y han sido proyectados sobre el mapa.

Puntos importantes de paso (Waypoints)

Sistema de coordenadas geográficas. Datum WGS84.

Más información

Duración: Medio día

Tiempo total efectivo (sin paradas): 3:00h en total: 0:50h desde el punto de inicio hasta el Forau de Aigualluts, 1:10h desde el Forau de Aigualluts hasta el collado de la Renclusa y 1:00h desde el collado de la Renclusa hasta el cubierto de la Besurta.

Desnivel acumulado: 400m

Dificultad: Media. La excursión no presenta ninguna dificultad técnica.

Época: Primavera, verano y otoño. Durante todo el invierno y hasta principios de primavera la nieve obliga a hacer el recorrido con raquetas de nieve o esquís de montaña. Habrá que consultar el boletín de predicción de riesgo de aludes. En caso de dudas, te recomendamos hacer la ruta invernal al Forau de Aigualluts con raquetas de nieve con un guía de montaña titulado.

Cartografía:

Parque Natural Posets-Maladeta. 1:25.000. Editorial Alpina.

Observaciones: Se puede acortar el itinerario descartando la subida al collado de la Renclusa, la visita al refugio y la bajada final. Si llegamos al Forau de Aigualluts o al Plan de Aigualluts y ya tenemos suficiente, podemos regresar a la Besurta deshaciendo el mismo camino por donde hemos venido. En este caso la ruta reduce el desnivel a 110m y el horario efectivo (sin paradas) a 1:35h.

Cómo llegar en transporte público

La compañía de autobuses AVANZA opera el trayecto Zaragoza - Huesca - Barbastro - Aínsa - Benasque con regularidad y varias frecuencias diarias. En su web se muestran todos los horarios y se puede hacer la reserva. Atención: los horarios y los billetes no suelen estar disponibles hasta 3-4 semanas antes de la ruta.

Se puede enlazar con esta línea que nos llevará hasta Benasque en las principales ciudades de su trayecto:
· Se puede llegar a Zaragoza desde las principales capitales de España en tren (AVE o regional) y en autobús.
· Se puede llegar a Huesca en tren regional desde Zaragoza (línea Zaragoza - Canfranc) o en autobús desde Lleida, Barcelona o Madrid.
· Se puede llegar a Barbastro en autobús desde Lleida o Barcelona (línea Barcelona - Lleida - Monzón - Barbastro operada por la propia compañía AVANZA).

Para llegar al aparcamiento de la Besurta, punto donde empezamos y acabamos la ruta, desde Benasque, entre finales de junio y principios de septiembre hay un servicio obligatorio de autobuses. Para más información, horarios y precios consultar la oficina de turismo de Benasque.

En Castejón de Sos tomamos la carretera A-139 hacia Benasque. Cruzamos Benasque y seguimos avanzando por la carretera en dirección N remontando el valle del río Ésera. Cerca del final del valle, donde termina esta carretera, hay un desvío a mano derecha que tomamos para ir por pista asfaltada hacia el Hospital de Benasque y, más arriba, a la Besurta. Durante los meses centrales del verano no se permite acceder en coche hasta la Besurta. Hay que estacionar el vehículo en Benasque o en alguno de los aparcamientos habilitados antes del Hospital de Benasque (a unos 5 km de la Besurta). Un sistema de autobuses con salidas continuas hace el trayecto hasta la Besurta. Más información, fechas y horarios en la oficina de turismo de Benasque.

Información práctica para vivir una experiencia completa

Consulta los alojamientos, restaurantes, museos, pequeños artesanos,... recomendados cercanos a esta ruta: establecimientos cercanos.

Todas las rutas han sido realizadas sobre el terreno por RUTAS PIRINEOS. Las rutas pueden variar mucho en función de la época del año, de la nieve y de las condiciones meteorológicas. La señalización (marcas, paneles, balizas) que podemos encontrar a lo largo de la ruta también puede variar con el tiempo. RUTAS PIRINEOS no se responsabiliza de cualquier mal uso de sus guías y recomienda que cada uno sea responsable y prudente en la montaña. Igualmente, os invitamos a documentaros con libros y guías especializadas para complementar la información descrita. Todos los tiempos son efectivos y toman un carácter orientativo, no se han tenido en cuenta las paradas por pequeñas que sean. Para cualquier sugerencia, RUTAS PIRINEOS os invita a enviar un correo a info@rutaspirineos.org.

Nuestra selección de establecimientos cercanos recomendados

Ctra. de Benasque, 22467 Sesué

El Camping La Borda d'Arnaldet, en medio del valle de Benasque, es el punto de partida ideal para recorrer esta zona. Pero no sólo funciona como base sino que también os ofrecerá unas muy buenas instalaciones, un gran trato y toda la ayuda y facilidades del mundo a la hora de preparar vuestras rutas, ¡ya sean a pie o en bicicleta!

Avda. Los Tilos s/n, 22440 Benasque

Una referencia en el mismo pueblo de Benasque. El Hotel de la familia Ciria se define por la comodidad y el trato acogedor de los suyos, pero también por su alto grado de conocimiento del mundo del excursionismo y el entorno que les rodea. ¡Dejaros aconsejar! Además, la cocina de su restaurante El Fogaril, basada en el producto de la tierra, ¡es una delicia! ¡No os la perdáis!

Calle Ral, 28, 22466 Castejon de Sos

Volar En Castejón te ofrece la posibilidad de volar en parapente en medio del valle de Benasque, y sentir el viento de cara en medio de un paisaje incomparable, ¡tocar la libertad! El trato de sus monitores y su larga trayectoria hace que la experiencia sea ¡inolvidable!

C/ Única, 8, 22470 Renanue-Bisaurri

El Acebo de Casa Muria o un pequeño gran lujo en medio del valle de Benasque. Esta casa del siglo XVIII ha sido rehabilitada y adecuada conservando su fuerte personalidad pero cuidando hasta el último de los detalles: las habitaciones son una pasada pero también los espacios comunes son muy acogedores y nos invitan al buen descanso. ¡Una vez que hayáis probado su cocina ya no querréis nada más!

¿Qué más podemos visitar?

Núcleo de Anciles

El pequeño núcleo de Anciles - Ansils en aragonés- está situado a más de 1.100m de altitud en la orilla izquierda del río Ésera, 1,5 km al sur de Benasque. Anciles es un conjunto urbano que destaca por sus calles empedradas, su iglesia románica y, especialmente, por sus espléndidas casas solariegas de los siglos XVI y XVII entre las que destacan Casa Suprián, Casa Sort, Casa Barrau y Casa Escuey.

Coordenadas GPS: 42.590720º 0.509983º

Información práctica para vivir una experiencia completa

Consulta los alojamientos, restaurantes, museos, pequeños artesanos,... recomendados cercanos a esta ruta: establecimientos cercanos.

Recorrido

Ocultar fotos

Comenzamos el itinerario en el cobertizo de la Besurta (0:00h - 1.900m), en la explanada de acceso al transporte público. Desde aquí seguiremos la señalización vertical hacia el Forau y los Plans de Aigualluts. Tomamos una pista-sendero sencilla y muy agradable hacia el SE que nos permite captar la belleza de los Plans de la Besurta.

La Besurta, punto de partida de una gran variedad de rutas para todos los niveles.

El primer tramo de la ruta es muy cómodo. Tenemos unas buenas vistas del pico de la Renclusa.

Pico y glaciar de la Maladeta, cientos de metros por encima del refugio de la Renclusa.

Mientras avanzamos podemos ver hacia el S los Portillones con el pico de la Renclusa y el lomo que baja hasta el fondo del valle, que es la culminación del contrafuerte NE de la cima de la Maladeta (3.308m).

Orquídeas salvajes.

Cruzamos el río Ésera y seguidamente llegamos al cruce de caminos Forau de Aigualluts / refugio de la Renclusa (0:15h - 1.910m), situado junto a la salida del barranco de la Renclusa, por donde bajaremos a la vuelta.

A medida que vamos ganando altura mejoran las vistas que tenemos sobre las montañas que nos rodean.

Llegamos al desvío Forau de Aigualluts / refugio de la Renclusa.

Vistas a las montañas que separan la cabecera del río Ésera y el Valle de Arán.

Los picos y las crestas afiladas son los grandes dominadores de las alturas del valle de Benasque.

Vistas al macizo de la Maladeta: glaciar de la Maladeta, pico de la Maladeta, pico de la Rimaya, pico Cordier, pico Sayó, pico Mir...

Bonita Sempervivum.

Nosotros seguimos ahora el camino hacia el Forau de Aigualluts y abordamos un tramo de subida con vistas al conjunto de cumbres del sector NO del macizo de la Maladeta y a parte de lo que queda de su glaciar. Subimos por un pequeño torrente hasta un collado junto al cerro de la Pleta de la Renclusa, desde donde accedemos a un nivel superior del alto valle de Benasque.

El sendero se empina y las rampas duras pasan junto a un ejemplar de pino negro muerto.

El sendero avanza entre prados y arroyos.

Ya por encima de la cota 2.000m la pendiente se suaviza y, rodeados de prados alpinos con vistas a la pirámide perfecta del pico de Aigualluts (2.692m), nos acercamos plácidamente hasta el Forau de Aigualluts (0:50h - 2.011m). Desde la barandilla de protección cuesta ver y entender el Forau, ya que lo tenemos justamente debajo de nosotros, pero un panel nos explica los procesos erosivos que lo formaron.

Poco a poco el valle se abre y podemos divisar las montañas del pequeño valle de la Escaleta y de Barrancos.

Preciosa estampa con las aguas del río Ésera y el pico de Aigualluts al fondo.

Estamos junto al Forau.

Forau de Aigualluts.

Habiendo admirado y comprendido este caprichoso fenómeno natural, retomamos la ruta hacia arriba, pasando junto a la impetuosa cascada de Aigualluts. Desde este punto ya podemos contemplar, 1.000m por encima nuestro, el glaciar y la preciosa pirámide de la cima del Aneto, que con sus 3.404m es la máxima cota de toda la cordillera pirenaica. Dependiendo de la época del año en la que hacemos la ruta veremos el reflejo del hielo del glaciar o bien el reflejo de la nieve que cubre el hielo.

Vistas al pico de Aneto, collado de Coronas y pico de Coronas.

Uno de los panoramas más bellos de los Pirneus.

Cascada de Aigualluts, lozana de agua a principios de verano.

Por encima de la cascada nos encontramos con el pintoresco Plan de Aigualluts (1:10h - 2.030m), que se ha formado con el depósito de los sedimentos que con el tiempo le han ido aportando los diferentes cursos de agua que bajan de los valles de Barrancos y de la Escaleta. El agua discurre como puede entre las arcillas impermeables, creando bonitos meandros o "aguas torcidas". Este biotopo alberga comunidades de flora y microfauna adaptadas al medio húmedo como la algodonera de hoja estrecha ( Eriophorum angustifolium), seres muy frágiles que habrá que respetar, evitando pisarlos y, por tanto, en este tramo, es importante no salir del camino marcado.

El Plan de Aigualluts, lugar donde el río juega a buscar la mejor manera de bajar valle abajo.

En este punto podemos decidir si seguimos hacia la Renclusa o bien volvemos por donde hemos venido, reduciendo así el desnivel y el horario de la ruta. Si optamos por continuar la ruta hacia la Renclusa, atravesamos el Plan de Aigualluts hacia el SE y, cuando empezamos a rodearlo, nos encontramos con el desvío al lago de Barrancos (1:25h - 2.035m), que nosotros descartamos. Continuamos hacia el NO, cruzamos el río Barrancos por un puente de madera y un poco más adelante cruzamos un segundo torrente por otro puente de madera.

Desvío collado de Toro / Valle de Barrancos.

Seguimos llaneando y haciendo una vuelta por el bucólico Plan de Aigualluts.

Puente que precede el desvío hacia el valle de Barrancos.

Señalización vertical en la entrada del valle de Barrancos, en el extremo S del Plan de Aigualluts.

La algodonera o hierba del algodón crece en humedales y prados húmedos.

Pronto empezamos a remontar el fuerte pendiente que sube sin tregua entre hierba y piedras de granito y que nos sitúa en el collado de la Renclusa (2:00h - 2.280m), punto más elevado de nuestra excursión. Muy cerca de este punto de paso hay una pequeña cabaña metálica que, siempre que la puerta esté abierta, nos puede servir de cobijo en caso de tormenta.

La Forcanada o Malh des Pois (2.881m) se eleva majestuosamente por encima del Plan de Aigualluts.

Rampas de subida hacia el collado de la Renclusa.

Después del collado de la Renclusa, emprendemos la bajada hacia el refugio con el pico de Paderna al fondo.

Bajamos rumbo NO y al cabo de unos 20 minutos llegamos al refugio de la Renclusa (2:20h - 2.140m), con su porche en la entrada, techo de pizarra, paredes de piedra vista y ventanas blancas con carismáticos postigos verdes de madera. Este refugio acoge a montañeros desde el año 1916 y hoy en día es uno de los lugares más visitados de los Pirineos, ya sea por la cantidad de personas que suben cada año al Aneto (el guarda calcula unas 7.000), como punto de partida hacia otros picos menos conocidos o por toda aquella gente que se acerca a curiosear.

La parte final de la bajada hasta el refugio es bastante derecha pero avanza siempre por un camino bien marcado.

Refugio de la Renclusa, base perfecta antes de emprender la ascensión al Aneto.

Para regresar a la Besurta, tomamos ahora el sendero que sale a la derecha del barranco de la Renclusa y que baja dejando atrás el refugio.

Desde el refugio bajamos hacia la Besurta, visible en el fondo del valle.

El rododendro es uno de los arbustos característicos de la alta montaña.

Haciendo suaves rodeos vamos acercándonos al fondo del valle, llegando al cruce de caminos Forau de Aigualluts / refugio de la Renclusa (2:45h) y retomando el ancho camino que hemos hecho en la ida y que en 15 minutos nos sitúa en el cobertizo de la Besurta (3:00h - 1.900m), donde damos por terminada esta fantástica excursión.

Verdor de los prados cercanos a la Besurta.

Información práctica para vivir una experiencia completa

Consulta los alojamientos, restaurantes, museos, pequeños artesanos,... recomendados cercanos a esta ruta: establecimientos cercanos.

Escribir comentario

¡Participa! Envíanos tu comentario

Si has realizado esta ruta, danos tu opinión! Si tienes dudas sobre la ruta, escríbenos un comentario!
¿Conoces alternativas para este itinerario? ¿Has hecho esta ruta de alguna otra forma? ¡Opina!

# data[].attributes.attachment_link.title
Forau y cascada de Aigualluts | RUTAS PIRINEOS

# data[].attributes.attachment_link.description
Clásico y mágico itinerario semicircular de 7 km que nos permite conocer el Forau de Aigualluts, la cascada de Aigualluts, el Plan de Aigualluts y el collado y el refugio de la Renclusa en el corazón del Parque Natural Posets-Maladeta en una misma ruta desde la Besurta.

# data[].attributes.attachment_link.title
Pasarelas de Alquézar - Página oficial de las Pasarelas de Alquézar

# data[].attributes.attachment_link.description
Lea atentamente las recomendaciones y la descripción del recorrido dispuestas en en esta web antes de planificar su visita y si tiene dudas no dude en llamar a nuestro teléfono de información 974 564 939 (de lunes a viernes 9 a 20) ya que, durante estos periodos no dispondrá de ningún tipo de servicio de atención en caso de incidencia durante el recorrido.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ficha y mapas

Recorrido

Lugares de interés
Fotos
Comentarios ()

Rutas guiadas cercanas

Media

Caminatas de distancia y desnivel moderados que no superan los 14 km de largo ni los 600m de desnivel.

Ruta circular de 6,7 km de longitud hasta el lago del Orri ("Estany de l'Orri" en catalán), el Pla de las Someres y el refugio del Pradell. Empezamos la ruta en la base de la estación de esquí nórdico de Lles de Cerdaña. Primero nos adentramos en los bosques de pino negro de Lles de Cerdaña y ascendemos hasta el lago del Orri, con el que topamos inesperadamente en un lugar escondido. Desde este lago continuamos subiendo hasta el Pla de las Someres, cota máxima de la excursión. A continuación bajamos hasta el refugio del Pradell. Finalmente seguimos un sendero que nos lleva en ligera bajada hasta el punto de inicio de la ruta en Cap de Rec, base de la estación de esquí nórdico de Lles de Cerdaña.

La ruta que os proponemos es ideal para iniciarse en la práctica de las raquetas de nieve durante el invierno y, durante buena parte del itinerario, seguimos los senderos señalizados para raquetas de la estación de esquí nórdico de Lles de Cerdaña. Los días de funcionamiento de la estación será necesario comprar el abono de día para raquetas de nieve (5 euros/persona). Si no disponemos de raquetas, la estación también ofrece el servicio de alquiler de raquetas.

Mapa cartográfico

© Editorial Alpina.

Este croquis aproximado con el itinerario de la ruta ha sido creado a partir del mapa "Cerdanya. 1:50.000." propiedad de la Editorial Alpina.

Recorrido de la ruta

Track de la ruta

En algunos casos RUTAS PIRINEOS ha manipulado los tracks para corregir problemas en la recepción de la señal GPS y su posterior grabación. En estos casos algunos tramos de la ruta del track son aproximados y han sido proyectados sobre el mapa.

Puntos importantes de paso (Waypoints)

Sistema de coordenadas geográficas. Datum Europeo 1950

Más información

Duración: Medio día

Tiempo total efectivo (sin paradas): 2:25h en total: 0:45h desde la base de la estación hasta el lago del Orri, 0:30h para subir desde el lago hasta el Pla de las Someres, 0:30h para descender desde este punto hasta el refugio del Pradell y 0:40h para ir desde este refugio hasta el punto de inicio de la ruta.

Desnivel acumulado: 400m

Dificultad: Media. Clasificamos esta ruta en el grado de dificultad "Media" porqué en el tramo que va desde el lago del Orri hasta el Pla de las Someres el camino no está definido y el terreno es bastante irregular.

Época: Todo el año. Recomendamos hacer el recorrido en invierno con raquetas de nieve para disfrutar de los bosques de pino y los prados de alta montaña completamente nevados. El itinerario aquí descrito es una buena oportunidad para iniciarse en el uso de raquetas de nieve. No encontraremos nieve desde finales de primavera hasta otoño.

Material: En invierno, raquetas de nieve.

Cartografía:

Cerdanya. 1:50.000. Editorial Alpina.

Observaciones: Si no se quiere dar la vuelta circular subiendo hasta el Pla de las Someres se puede regresar desde el lago del Orri al punto de inicio de la ruta por el mismo camino que hemos hecho de subida. En este caso, el grado de dificultad de la ruta disminuye a "Baja". Durante la ruta cruzamos un par de veces las pistas de esquí nórdico. En invierno, cuando la estación está abierta, debemos respetar la traza que hay marcada en la pista y seguir los itinerarios de raquetas.

En Martinet tomamos la carretera LV-4036 hasta Lles de Cerdaña. Cruzamos esta población dejando la iglesia a nuestra izquierda y seguimos por la carretera asfaltada hasta la base de la estación de esquí nórdico de Lles de Cerdaña, a unos 7 km del pueblo. Encontramos un gran aparcamiento a mano derecha donde podemos estacionar los vehículos. La caseta de información de la estación nos queda a mano izquierda y al fondo se encuentra el refugio de Cap de Rec.

Información práctica para vivir una experiencia completa

Consulta los alojamientos, restaurantes, museos, pequeños artesanos,... recomendados cercanos a esta ruta: establecimientos cercanos.

Todas las rutas han sido realizadas sobre el terreno por RUTAS PIRINEOS. Las rutas pueden variar mucho en función de la época del año, de la nieve y de las condiciones meteorológicas. La señalización (marcas, paneles, balizas) que podemos encontrar a lo largo de la ruta también puede variar con el tiempo. RUTAS PIRINEOS no se responsabiliza de cualquier mal uso de sus guías y recomienda que cada uno sea responsable y prudente en la montaña. Igualmente, os invitamos a documentaros con libros y guías especializadas para complementar la información descrita. Todos los tiempos son efectivos y toman un carácter orientativo, no se han tenido en cuenta las paradas por pequeñas que sean. Para cualquier sugerencia, RUTAS PIRINEOS os invita a enviar un correo a info@rutaspirineos.org.

Nuestra selección de establecimientos cercanos recomendados

Carrer de Puig, 4, 25727 Prullans

Ubicado en el bonito pueblo de Prullans, en el corazón de la Cerdanya, el Cerdanya EcoResort te ofrece varias modalidades de alojamiento: hotel, camping, apartamentos, bungalows..., y dispone de una amplia oferta de servicios para pequeños y mayores: piscinas, actividades de aventura, excursiones, granja, wellness SPA y una gran oferta de restaurantes con cocina de proximidad, ecológica y de calidad.

¿Qué más podemos visitar?

Estación de esquí nórdico de Lles de Cerdanya

La estación de esquí nórdico de Lles de Cerdaña está ubicada 6 km al norte de Lles, en la vertiente sur de la Tossa Plana de Lles. Aquí podréis disfrutar de la montaña y practicar esquí nórdico, raquetas o esquí de montaña, en invierno, y marcha nórdica, senderismo o BTT, en verano. (Más información: 973 293 100 / www.lles.net).

Coordenadas GPS: 42.43098º 1.66712º

Estación de esquí nórdico de Aransa

La estación de esquí nórdico de Aransa está situada al norte del núcleo de población de Aransa, en Lles de Cerdanya. La estación dispone de 32 km de pistas de esquí de fondo repartidos en 5 circuitos de diferentes niveles ubicados entre las cotas 1.850m y 2.150m (su punto más elevado).

Coordenadas GPS: 42.422729º 1.635313º

Parque de los Búnkeres de Martinet y Montellá

El parque de los búnkeres de Martinet da a conocer un elemento de la historia reciente hasta ahora totalmente desconocido. Los visitantes realizarán un recorrido por los diferentes búnkeres y elementos históricos acompañados de un monitor. Se encuentra situado a 1 km de Martinet y se ha convertido en un reclamo turístico para la región y para el municipio.

Coordenadas GPS: 42.3598041º 1.6957598º

Casa del Riu de Martinet

La Casa del Riu consiste en una muestra museográfica sobre los ecosistemas fluviales: el curso principal del río, el bosque de ribera y la fauna asociada. Complementando la exposición hay una pequeña arboleda con las especies vegetales más representativas del bosque de ribera y un itinerario de naturaleza dedicado a la nutria, uno de los animales más emblemáticos de los ambientes fluviales.

Coordenadas GPS: 42.3590906º 1.6966073º

Información práctica para vivir una experiencia completa

Consulta los alojamientos, restaurantes, museos, pequeños artesanos,... recomendados cercanos a esta ruta: establecimientos cercanos.

Recorrido

Ocultar fotos

Empezamos el recorrido en la caseta de información de la estación de esquí nórdico de Lles de Cerdaña (0:00h - 1.956m). El itinerario que os proponemos es ideal para hacerse con raquetas de nieve durante la temporada invernal. En este caso, habrá que comprar el abono de día para raquetas de nieve en la caseta de información de las pistas de esquí (3,5 €/persona), donde también se pueden alquilar raquetas.

Base de la estación de esquí de fondo de Lles de Cerdaña.

Desde el lado de la caseta de información, tomamos el sendero 21 -marcas rojas- de la red de senderos de Lles y Aransa. Este sendero coincide con el itinerario señalizado ("Llac de l'Orri") de raquetas de nieve de la estación. El camino sale en dirección N y, después de cruzar un prado, se adentra en el bosque.

Seguimos las indicaciones y nos adentramos en el bosque.

Subiendo hacia el lago del Orri.

Superamos un primer tramo algo empinado y llegamos al desvío del Pradell (0:12h - 2.003m). A la izquierda encontramos el sendero que sube hacia el refugio del Pradell. No lo tomamos, es el camino por donde bajaremos luego, de vuelta. Nosotros continuamos recto siguiendo la señalización de "Llac de l'Orri".

Desvío de caminos: refugio del Pradell (izquierda) / lago del Orri (adelante).

Señalización: "Llac de l'Orri".

Avanzamos por el interior del bosque por un terreno llano. Llegamos a un punto donde cruzamos una primera pista, es el GR 11.10 (0:20h - 2.032m). Después de cruzar esta pista hacemos un giro a la derecha y cruzamos un arroyo.

Seguimos por el sendero con marcas rojas y siguiendo la señalización de "Llac de l'Orri".

Cruzamos un arroyo.

Ante nosotros el bosque da paso a una gran claro. En verano es habitual encontrar aquí rebaños pastando y durante el invierno se convierte en un hermoso prado nevado. En este punto giramos hacia la izquierda y seguimos por el camino ancho que sube arriba en dirección NO.

Gran claro.

A partir de aquí la pendiente aumenta: debemos superar un poco más de 100m de desnivel antes de llegar al lago del Orri. Muy pronto cruzamos una pista de esquí nórdico de la estación de Lles de Cerdaña (0:30h - 2.097m). Esta pista es conocida como la "Autopista" y une las estaciones de esquí nórdico de Lles de Cerdaña y de Aransa pasando por el área de recreo de la fuente de las Pollineres. Durante el verano esta pista es transitable y es habitual encontrar coches que suben hasta las Pollineres, desde donde se puede empezar la excursión hasta los Estanys de la Pera o la ascensión al pico de Perafita.

Pista de esquí nórdico conocida como la "Autopista".

Nosotros cruzamos la pista y seguimos el sendero que sube hacia el lago del Orri (está señalizado).

Subimos sendero arriba hacia el lago del Orri.

Poco a poco la pendiente vuelve a suavizarse. Y, de repente, vemos aparecer el lago unos metros por debajo nuestro a mano izquierda. Dejamos el camino por donde veníamos y bajamos por un pequeño sendero avanzando entre grandes bloques de granito hasta que llegamos a la orilla del lago del Orri (0:45h - 2.161m). Este precioso lago se encuentra situado en un lugar hundido, medio escondido por el propio bosque y a los pies del circo glaciar del Orri. Estamos ante un claro ejemplo de lago de origen glaciar. Podemos admirar el trabajo de erosión que durante millones de años hicieron los glaciares, que modelaron el paisaje hasta dejarlo tal y como lo vemos actualmente.

Lago del Orri ("Estany de l'Orri"). Un grupo de excursionistas se atreven a cruzarlo por encima del hielo.

Después de descansar un poco, retomamos la ruta. Ahora tenemos dos opciones: a) bordear el lago por la derecha y cuando llegamos a su cabecera ascender hacia la derecha por un terreno sin camino hasta llegar al sendero por donde subíamos antes, pero unos metros más arriba, o b) deshacer el mismo sendero que nos ha llevado hasta el lago y situarnos de nuevo en el camino por donde subíamos.

Bordeamos el lago del Orri hacia la derecha.

Cabecera del lago del Orri.

Independientemente de la opción que elijamos, una vez llegamos al sendero por donde subíamos, lo seguiremos unos metros más hasta llegar a la zona del Clot del Orri. La tendencia del camino es girar hacia la izquierda, en dirección NO, hacia el Pla de las Someres (llano situado al NO del lago del Orri a 2.328m de altitud). ¡Atención!: este sendero, en muchas ocasiones, se desdibuja y es difícil intuir hacia dónde avanza, es necesario que nos orientamos bien y que tengamos clara la dirección a seguir. Algunos hitos que vamos encontrando a lo largo del camino nos ayudan. El terreno se encuentra un poco sucio: matorrales de rododendro, algunos pinos caídos, zona de canchal con grandes bloques de granito,... pero durante el invierno toda esta zona queda cubierta por la nieve y la progresión es más cómoda.

Zona de canchal que encontramos en el Clot del Orri.

Subiendo por el Clot del Orri.

Subiendo por el Clot del Orri.

Nos situamos a la izquierda del circo del Orri y avanzamos siguiendo los hitos de piedras hasta que llegamos a un gran prado de pasto situado a unos 2.250m. En este punto debemos buscar el itinerario más fácil para ganar los metros de desnivel que nos quedan hasta alcanzar el Pla de las Someres (2.328m). Giramos decididamente hacia nuestra izquierda (dirección O) y seguimos un sendero que sube en fuerte pendiente por el interior del bosque.

Prado de pasto y punto donde giramos hacia la izquierda.

Subiendo en fuerte pendiente en dirección al Pla de las Someres.

Salimos del bosque, el terreno se allana y podemos admirar todas las montañas que nos rodean. Al fondo, delante (NO), vemos el Tossal Bovinar (2.842m) y el pico de Coma Extremera (2.809m). Y a la derecha (E), observamos la pirámide de la Tossa Plana de Lles (2.905m). Caminamos unos metros más y llegamos al punto más elevado del Pla de las Someres (1:15h - 2.328m).

Hemos salido del bosque. Ahora el terreno es más abierto.

Al fondo, detrás nuestro, la Carbassa (2.735m), pico situado al otro lado (E) del valle de la Llosa.

Tossal Bovinar (2.842m) y pico de Coma Extremera (2.809m).

Al fondo, pico de Monturull o Torre dels Soldats (2.759m).

El Pla de las Someres se encuentra en el centro del lomo que baja desde la Tossa Plana, que como su nombre indica se caracteriza por ser una montaña muy aplanada. También debemos mencionar las excelentes vistas que tenemos de la espectacular muralla de la cara N del Cadí.

Pla de las Someres en primer término. Al fondo, la Tossa Plana de Lles.

Dejamos el Pla de las Someres atrás y bajamos decididamente campo a través en dirección SO hacia el refugio del Pradell. Durante la bajada coincidimos con el camino de ascensión a la Tossa Plana desde el refugio del Pradell, una ruta clásica de alta montaña de la Cerdaña que sube hasta la cima de la Tossa Plana por la ancha pala S de la montaña (sendero 19 de la red de senderos de Lles y Aransa).

Bajando del Pla de las Someres.

Bajando hacia el refugio del Pradell.

En varios momentos, a lo largo de la bajada, al fondo, podemos intuir el refugio y la gran zona de pasto que hay justo frente al refugio. Cruzamos una pista de esquí nórdico (es la pista conocida como la "Autopista", que ahora volvemos a cruzar pero de bajada) y llegamos al refugio del Pradell (1:45h - 2.115m), un refugio de uso privado que encontramos cerrado.

Refugio del Pradell, a 2.115m de altitud.

Después de disfrutar de un descanso bien merecido en este bonito lugar, tomamos el sendero 18 de la red de senderos de Lles y Aransa que sale desde el refugio en dirección SE. Nos adentramos nuevamente en el interior del bosque. Avanzamos cómodamente en ligera bajada y, al cabo de unos 40 minutos, llegamos de nuevo al punto de inicio de la ruta, la base de la estación de esquí nórdico de Lles de Cerdaña (2:25h - 1.956m). Terminamos así esta ruta circular que ha transcurrido por los senderos de Lles de Cerdaña y que nos ha permitido descubrir algunos de los itinerarios de raquetas de nieve de la estación de esquí nórdico de Lles.

Sendero que nos devuelve a la base de la estación de esquí nórdico de Lles de Cerdaña.

Información práctica para vivir una experiencia completa

Consulta los alojamientos, restaurantes, museos, pequeños artesanos,... recomendados cercanos a esta ruta: establecimientos cercanos.

Escribir comentario

¡Participa! Envíanos tu comentario

Si has realizado esta ruta, danos tu opinión! Si tienes dudas sobre la ruta, escríbenos un comentario!
¿Conoces alternativas para este itinerario? ¿Has hecho esta ruta de alguna otra forma? ¡Opina!

Muy buena propuesta para pasar un día estupendo en la nieve! Que comience en la base de la estación de esquí nórdico de Lles bueno que si necesitas raquetas allí mismo se pueden alquilar, por el contrario, tienes que pagar el forfait de visitante de 3,5€...
(Comentario introducido originariamente en catalán)

Ruta clásica de invierno en Lles! Y luego a comer un arroz de montaña en la Fonda Domingo ;)
(Comentario introducido originariamente en catalán)

# data[].attributes.attachment_link.title
Estany del Orri y refugio del Pradell | RUTAS PIRINEOS

# data[].attributes.attachment_link.description
Ficha y mapas Recorrido Lugares de interés Fotos Comentarios () Rutas guiadas cercanas Media Caminatas de distancia y desnivel moderados que no superan los 14 km de largo ni los 600m de desnivel. Ruta circular de 6,7 km de longitud hasta el lago del Orri ("Estany de l'Orri" en catalán), el Pla de las Someres y el refugio del Pradell.

# data[].attributes.location_name
congost de Mont-rebei, La Masieta de Mont Rebei, España

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Entre Aragó i Catalunya, el congost de Mont-rebei talla de nord a sud la serra del Montsec, primera gran formació dels Prepirineus catalans. La reserva de la Fundació protegeix quasi 600 hectàrees a la riba catalana: el mateix congost i les ribes del riu (on hi viu la llúdriga), els penya-segats (llar de grans rapinyaires) i part del vessant obac del Montsec d'Ares (cobert de roures).

# data[].attributes.attachment_link.description
Entre Aragó i Catalunya, el congost de Mont-rebei talla de nord a sud la serra del Montsec, primera gran formació dels Prepirineus catalans. La reserva de la Fundació protegeix quasi 600 hectàrees a la riba catalana: el mateix congost i les ribes del riu (on hi viu la llúdriga), els penya-segats (llar de grans rapinyaires) i part del vessant obac del Montsec d'Ares (cobert de roures).

# data[].attributes.body
Sortida: pista de boí

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fitxa i mapes

Recorregut

Llocs d'interès
Fotos
Comentaris ()

Rutes guiades properes

Notable

Excursions més exigents o bé perquè són més llargues o amb major desnivell o amb alguna dificultat concreta.

Us presentem la ruta de senderisme més popular del sector d'Aigüestortes del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. L'itinerari comença a la Palanca de la Molina i ressegueix la vall de Sant Nicolau passant per l'ermita de Sant Nicolau i arribant fins a l'estany de la Llebreta. Aquest primer tram correspon a la coneguda "Ruta de la Llúdriga". Després, des de l'estany de la Llebreta continuem vall amunt i visitem l'espectacular cascada de Sant Esperit i el bucòlic planell d'Aigüestortes, on realitzem un petit circuit passejant tranquil·lament per entre prats i boscos. L'aigua és la protagonista en tot moment i sempre la tenim o la "sentim" ben a prop. Fem la tornada fins a l'estany de la Llebreta desfent el camí que hem fet de pujada. A continuació, entre l'estany de la Llebreta i la Palanca de la borda de Pei, baixem pel camí de la pleta del Pago (per l'altre vessant de la vall); així la baixada és una mica més variada.

La ruta de la Llúdriga i la seva continuació fins al planell d'Aigüestortes és una de les excursions més boniques que es poden fer al Parc Nacional i, en general, a tot el Pirineu. La visita al planell d'Aigüestortes ens descobreix un dels paisatges més bucòlics de tota la serralada: a Aigüestortes l'aigua perd tota la seva força i avança dòcilment formant bonics meandres enmig d'un entorn preciós. Aquesta ruta accedeix al Parc Nacional pel vessant de la vall de Boí. Això també ens ofereix la possibilitat, si ho volem, de poder visitar les esglésies romàniques declarades Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

Mapa cartogràfic

© Editorial Alpina.

Aquest croquis aproximat amb l'itinerari de la ruta ha estat creat a partir del mapa "Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. 1:25.000." propietat de l'Editorial Alpina.

Recorregut de la ruta

Track de la ruta

En alguns casos RUTES PIRINEUS ha manipulat els tracks per corregir problemes en la recepció de la senyal GPS i la seva posterior gravació. En aquests casos alguns trams de la ruta del track són aproximats i han estat projectats sobre el mapa.

Punts importants de pas (Waypoints)

Sistema de coordenades geogràfiques. Datum Europeu 1950

Més informació

Durada: Dia complet

Temps total efectiu (sense parades): 4:10h en total: 0:30h des de la Palanca de la Molina fins a la Palanca de la borda de Pei, 0:35h des d'aquest punt fins a l'ermita de Sant Nicolau, 0:10h des de l'ermita fins a l'estany de la Llebreta, 0:50h des de l'estany fins a la caseta d'informació d'Aigüestortes, 0:25h per fer el circuit pel planell d'Aigüestortes i 1:40h per baixar des de la caseta d'informació d'Aigüestortes fins a la Palanca de la Molina.

Desnivell acumulat: 500m

Dificultat: Notable. Es tracta d'una excursió de senderisme que no presenta cap dificultat tècnica, en tot moment s'avança per camins senyalitzats i en bon estat de conservació. Classifiquem aquesta ruta en el grau de dificultat "Notable" atenent-nos a la seva longitud (>14 km).

Època: Recomanable de juny a octubre. Fora d'aquests mesos podem trobar-hi neu i, per tant, caldrà portar l'equip adequat i tenir experiència en alta muntanya.

Material: Res en especial.

Cartografia:

· Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. 1:25.000. Editorial Alpina.

Observacions: La ruta transcorre per l'interior del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany Sant Maurici, per la qual cosa hem de tenir en compte la seva normativa i ser respectuosos amb el medi natural per tal de preservar tots plegats aquests bells paratges. Per aquells que vulguin realitzar la ruta caminant només d'anada o de tornada, hi ha l'opció de contractar el servei de taxis 4x4 del Parc Nacional que fan el recorregut (tant d'anada com de tornada) des de Boí (o des de la Palanca de la Molina) fins a la caseta d'informació d'Aigüestortes. El sentit de la ruta que us proposem en aquesta guia és el més freqüentat. L'itinerari està ben senyalitzat i el Parc Nacional s'encarrega del manteniment i de la seva conservació. Si volguéssiu allargar l'excursió, algunes opcions serien: a) des del pont de Morrano fins a l'estany Llong (1:30h), b) des del planell d'Aigüestortes visitar els boscos de la vall dels Llacs i després baixar directament fins al planell del Sant Esperit, c) començar i acabar la ruta al pont de la Farga i fer el tram que hi ha fins a la Palanca de la Molina pel "Camí dels Enamorats" (0:15h). Els Apartaments La Peguera estan situats a la carretera d'accés al Parc Nacional, a només 850m (10 minuts caminant) del punt d'inici de la ruta.

A uns 2 km al N del Pont de Suert agafem la carretera L-500 que remunta tota la vall de Boí. Deixem enrere Barruera, un dels nuclis més important de la vall. Continuem pujant i després del desviament al poble de Boí (que NO agafem!) trobem un altre desviament a la dreta. Aquest trencall està situat just abans del pont de la Farga, abans d'arribar a Caldes de Boí, i està indicat com a accés al Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. Recorrem uns 700m per carretera asfaltada fins arribar a l'aparcament habilitat del Parc conegut com a Palanca de la Molina. En aquest punt podem estacionar el vehicle i hi trobem una caseta d'informació del Parc Nacional.

Informació pràctica per viure una experiència completa

Consulta els allotjaments, restaurants, museus, petits artesans,... recomanats propers a aquesta ruta: establiments propers.

Totes les rutes han estat realitzades sobre el terreny per RUTES PIRINEUS. Les rutes poden variar molt en funció de l'època de l'any, de la neu i de les condicions meteorològiques. La senyalització (marques, panells, balises) que podem trobar al llarg de la ruta també pot variar amb el temps. RUTES PIRINEUS no es responsabilitza de qualsevol mal ús de les seves guies i recomana que cadascú sigui responsable i prudent a la muntanya. Així mateix, us convidem a documentar-vos amb llibres i guies especialitzades per complementar la informació aquí descrita. Tots els temps són efectius i prenen un caràcter orientatiu, no s'han tingut en compte les parades per petites que siguin. Per qualsevol suggeriment, RUTES PIRINEUS us convida a enviar un correu a info@rutespirineus.cat.

La nostra selecció d'establiments propers recomanats

Carretera del Parc Nacional d´Aigüestortes, s/n, 25528 Boí

Els apartaments La Peguera estan situats en dues ubicacions privilegiades de la vall de Boí: al poble de Barruera i a la carretera d'entrada del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici per Sant Nicolau. La Peguera ens ofereix apartaments totalment equipats i de mides i característiques diferents. Destaquem especialment el bon tracte que ens ofereix la Isabel i us recomanem que us deixeu aconsellar per ella sobre les moltíssimes excursions que es poden realitzar des d'aquí!

Plaça Treio 4, 25528 Boí

L'Hostal i Hotel Pey de Boí està situat just al centre de Boí, al cor de la Vall de Boí. Ofereix diversos tipus d'habitacions, totes elles molt acollidores i còmodes i el seu restaurant ofereix bona cuina tradicional de muntanya amb els millors productes locals. El Pey és la base ideal per descobrir la vall i el Parc Nacional!

Carrer Major s/n Barruera

L'hotel Farré d'Avall està situat en una antiga casa pairal de pedra al bonic poble de Barruera, a la Vall de Boí. També disposa de restaurant i és una base ideal per descobrir els tresors naturals i històrics de l'entorn, com el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i les esglésies romàniques de la vall.

Plaça de l´Església, 1, 25528 Erill la Vall

A Erill la Vall, al cor de la vall de Boí, hi trobem l'Hostal La Plaça, absolutament encantador! Aquest hotel de caràcter familiar ens ofereix habitacions renovades però alhora gratament acollidores, perfectes per descansar després de recórrer Aigüestortes o de fer la ruta pel conjunt d'esglésies romàniques de la vall. El tracte dels seus farà que, a més a més, us hi sentiu com a casa!

Carrer Feixanes, 11 (carretera pistes), 25528 Taüll

A la sortida del poble de Taüll hi trobem El Caliu, el restaurant del Miquel i la Margarida. Acollidors i afables, ell a la cuina i ella a la sala, ens ofereixen una cuina que combina les carns a la brasa amb d'altres plats més elaborats. I no us oblideu de degustar els seus licors casolans!

Què més podem visitar?

Centre del Romànic de la Vall de Boí

A la Vall de Boí hi trobem un conjunt de nou esglésies romàniques declarades Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Al bell mig d'una de les valls més boniques del Pirineu hi trobem joies com Sant Climent, Santa Maria de Taüll, Sant Joan de Boí o Santa Eulàlia d'Erill la Vall amb el seu magnífic campanar. Més informació i horaris aquí.

Coordenades GPS: 42.5222336º 0.8344224º

Estació d'esquí de Boí-Taüll

Pels amants de l'esquí, la Vall de Boí disposa de Boí-Taüll. Es tracta de l'estació d'esquí amb la cota esquiable més alta de Catalunya, a més de 2.750m. S'hi accedeix pujant per la carretera que va del poble de Boí al poble de Taüll i seguint-la fins al final.

Coordenades GPS: 42.4778358º 0.8693729º

Balneari de Caldes de Boí

El complex termal de Caldes de Boí es troba a la capçalera de la Vall de Boí, enmig d'un marc natural incomparable. És un lloc ideal per passar uns dies de descans i de relax. Les seves aigües termals, provinents de fonts naturals, tenen propietats curatives. S'hi accedeix per la carretera LV-5000 des de Barruera.

Coordenades GPS: 42.5615373º 0.8410066º

Informació pràctica per viure una experiència completa

Consulta els allotjaments, restaurants, museus, petits artesans,... recomanats propers a aquesta ruta: establiments propers.

Recorregut

Amagar fotos

Comencem el nostre recorregut a la Palanca de la Molina (0:00h - 1.380m). Agafem el camí que surt des del costat d'un panell informatiu que hi ha just al davant de la Caseta d'informació del Parc. Durant el primer tram de la ruta hem de seguir sempre les indicacions de "Ruta de la Llúdriga" i "Aigüestortes".

Caseta d'informació del Parc Nacional a la Palanca de la Molina.

Agafem el camí que comença al davant de la caseta d'informació del Parc.

Comencem a remuntar la vall de Sant Nicolau, primer superem uns trams força costeruts i després pugem més suaument pel vessant obac de la vall entre pins rojos, fajos, avellaners, ginebrons i boixos. De tant en tant el bosc dóna pas a alguns prats, que ens permeten gaudir d'una bona panoràmica de la vall i de l'entorn. Observem el contrast que hi ha entre els densos boscos del vessant obac de la vall (orientació N) i el terreny més esclarissat i pedregós del vessant solà (orientació S). Tenim en tot moment el riu de Sant Nicolau a la nostra esquerra, al fons de la vall.

El camí és evident i està ben condicionat.

Alternem zones boscoses i zones obertes.

Mirada enrere cap a la part baixa de la vall de Sant Nicolau.

Riu de Sant Nicolau, hàbitat natural de la llúdriga (encara que és molt difícil poder-ne veure).

Arribem a la Palanca de la borda de Pei (0:30h - 1.480m). En aquest punt creuem el riu de Sant Nicolau a través d'un pont i passem a la banda solana de la vall.

Un cartell indicador de la Ruta de la Llúdriga.

Pont de la Palanca de la borda de Pei.

Zones de pastura.

Diversos panells explicatius ens parlen de la flora i la fauna de la zona. Aquest ens parla de l'escurçó.

Seguim pujant i travessem la pista asfaltada per on transiten els taxis 4x4 del Parc Nacional que pugen fins al Planell d'Aigüestortes. Nosaltres continuem endavant caminant en tot moment per un corriol força fressat.

Creuem la pista que puja fins a Aigüestortes i seguim caminant pel corriol (a mà esquerra).

Passem pel costat de les runes de la borda de Gaspar. Les bordes eren fonamentals per a la vida dels pastors: a l'hivern s'utilitzaven per emmagatzemar herba pel bestiar i a l'estiu s'utilitzaven com a habitatge. També observem antics murs de pedra seca en diversos trams del camí.

Parets de pedra de la borda de Gaspar.

Deixant enrere la borda de Gaspar.

El camí torna a topar amb la pista asfaltada. Caminem uns metres pel costat de la pista i la tornem a deixar enrere. Després de fer unes quantes ziga-zagues entrem estrictament al Parc Nacional (un senyal així ens ho indica); abans ens trobàvem a la zona perifèrica del Parc.

El corriol avança uns metres pel costat de la pista.

Entrem estrictament a l'interior del Parc Nacional (senyal).

Travessem una zona de prats entre matollars de boix i altres espècies fins que veiem, a la nostra esquerra, la borda de Ramon. Seguim avançant i arribem a l' ermita de Sant Nicolau (1:05h - 1.668m), una capella d'origen romànic d'una sola nau. Ens trobem en el punt més alt d'aquest primer tram de la ruta. Estem en un bon indret per recuperar forces tot gaudint de l'entorn i de les excel·lents vistes que tenim de la vall.

Ermita romànica de Sant Nicolau.

Continuem la ruta per un camí més ample que baixa directe cap a l'estany de la Llebreta.

Vistes immillorables de l'estany de la Llebreta.

En uns 10 minuts arribem a la capçalera de l' estany de la Llebreta (1:15h - 1.622m). Tornem a coincidir amb la pista asfaltada dels taxis 4x4 del Parc Nacional.

Enllacem amb la pista asfaltada.

L'estany de la Llebreta és un llac poc profund que es va formar com a conseqüència d'una esllavissada en un dels vessants de la muntanya. Aquesta esllavissada va ocasionar una barrera a la vall en un punt on ja existia una petita cubeta d'origen glacial. L'estany es troba en el que s'anomena "estat de rebliment", degut als materials transportats pels corrents fluvials, i en un futur s'acabarà convertint en un indret semblant al Planell d'Aigüestortes. L'estany destaca per la seva bellesa i pel seu gran interès mediambiental (gràcies a la riquíssima flora i fauna aquàtiques que hi trobem).

Estany de la Llebreta.

Estany de la Llebreta, una de les joies del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

Caminem uns metres amunt per la pista asfaltada. Molt aviat ens desviem cap a la dreta seguint un caminet senyalitzat que travessa el planell de la Llebreta. Deixem l'estany darrere nostre. Progressem ara paral·lelament al riu de Sant Nicolau tot remuntant la vall.

Una passarel·la de fusta ens permet superar un tram on hi ha moltes roques.

Bonic prat d'alta muntanya.

Arribem a un punt, senyalitzat, on ens desviem uns metres cap a la dreta del camí principal i visitem el mirador de la cascada de Sant Esperit (1:25h - 1.650m).

Mirador de la cascada de Sant Esperit.

Des d'aquest mirador podem observar i fotografiar la cascada. El poder erosiu de les aigües del riu ha donat lloc a un conjunt de salts d'aigua que formen diversos gorgs escalonats. Aquests gorgs reben el nom de marmites de gegant i poden assolir una profunditat de més de 6m. (Recordem que no està permès banyar-se ni practicar cap activitat aquàtica ni en aquest punt ni a la resta de rius i estanys del Parc Nacional.)

Cascada de Sant Esperit.

Retrocedim fins al camí principal i continuem la nostra ruta. De nou caminem uns metres per la pista asfaltada. Ràpidament, però, tornem a agafar el corriol a la nostra dreta. A mesura que anem guanyant altura, les vistes de la vall de Sant Nicolau (O) i de l'estany de la Llebreta són cada cop millors.

Mirada enrere: la vall de Sant Nicolau i l'estany de la Llebreta, una de les estampes més fotografiades del Parc Nacional.

El sender creua un altre cop la carretera en un revolt i prossegueix muntanya amunt. Arribem a un prat al final del qual hi trobem la font de la Cova del Sardo (1:40h - 1.729m).

Prat que precedeix la font de la Cova del Sardo.

Font de la Cova del Sardo.

Continuem corriol amunt fins al planell de Sant Esperit (1:50h - 1.755m), una zona de pastura on és fàcil trobar-hi ramats de vaques i de cavalls.

Planell de Sant Esperit.

Ramat de vaques pasturant al planell de Sant Esperit.

Seguim pujant pel sender que creua dues vegades més la pista i passa pel costat de la font de Sant Esperit.

Font de Sant Esperit.

Fem uns darrers metres per la pista asfaltada i arribem finalment a la caseta d'informació d'Aigüestortes (2:05h - 1.828m), punt on arriben els taxis 4x4 del Parc.

Darrers metres per la pista asfaltada.

Caseta d'informació del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

Des del costat mateix de la caseta d'informació surt la passarel·la adaptada per a persones amb mobilitat reduïda que ens porta fins al mirador de Sant Esperit (2:07h - 1.827m). Aquest mirador està situat al capdamunt d'un petit turonet i ens ofereix unes vistes excel·lents de la ribera de Sant Nicolau.

Inici de la passarel·la de fusta per a persones amb mobilitat reduïda.

Arribant al mirador de Sant Esperit.

Mirador de Sant Esperit.

A prop d'aquest punt, en un racó apartat, hi trobem el petit embassament de Sant Esperit, un dels diversos embassaments construïts a Aigüestortes a mitjans del segle passat per a l'aprofitament elèctric.

Tornem al camí principal i seguim la pista amunt. A partir d'aquest moment entrem a la zona pròpiament coneguda com el planell d'Aigüestortes. Ens trobem en un dels indrets més coneguts i visitats dels Pirineus. Els sediments aportats pels rius durant milers d'anys van anar omplint progressivament un antic estany fins que la zona va esdevenir una plana d'aiguamolls on l'aigua discorre lentament formant diversos meandres.

El camí es torna ample i planer.

Aigua cristal·lina a Aigüestortes.

Aigüestortes.

L'aigua inunda el Parc.

Planell d'Aigüestortes.

Continuem avançant. El camí és ample i molt còmode. Arribem al pont de Morrano (2:15h - 1.824m), un pont de fusta que ens permet creuar el riu de Sant Nicolau. Des d'aquest punt i seguint vall amunt, els més caminadors poden arribar fins al refugi de l'estany Llong (en 1:30h) i, els més agosarats, fins al Portarró d'Espot (en 2:30h), un dels colls més transitats pels excursionistes als Pirineus, que connecta les valls d'Aigüestortes i Sant Maurici.

Pont de Morrano.

Nosaltres finalitzem aquí el nostre ascens i, des del pont de Morrano, comencem un petit circuit circular per la zona humida del planell d'Aigüestortes. Seguim ara la passarel·la adaptada per a persones amb mobilitat reduïda que comença en aquest punt i que en uns 450m de longitud ens descobreix bonics racons amagats entre pins i avets i a tocar de l'aigua.

Aigüestortes: el riu de Sant Nicolau avança pausadament entre prats i boscos.

Circuit pel Planell d'Aigüestortes.

Arribem al final de la passarel·la adaptada i continuem avançant uns metres fins a un pont de fusta (2:25h - 1.827m). Aquest pont ens permet tornar a creuar el riu i, desfent un tram del camí que hem fet anteriorment, arribar de nou a la caseta d'informació d'Aigüestortes.

Final de la passarel·la adaptada.

Pont de fusta que creua el riu.

Descendim fins a l'estany de la Llebreta pel mateix camí per on hem pujat abans. Un cop a l' estany de la Llebreta, us proposem baixar fins a la Palanca de la borda de Pei pel camí de la Pleta del Pago. Aquest camí passa pel vessant de la vall oposat al que hem recorregut de pujada i, per tant, fa la baixada una mica més variada. En comptes d'agafar el camí de l'ermita de Sant Nicolau, ara seguim baixant per la pista asfaltada que voreja l'estany. Just al final de l'estany agafem una passarel·la (3:10h - 1.621m) que creua el riu i que ens situa al vessant obac de la vall (S).

Estany de la Llebreta.

Estany de la Llebreta.

Passarel·la per on creuem a l'altra banda del riu de Sant Nicolau.

Fem uns primers metres de pujada i aviat comencem el nostre descens per la zona coneguda com la Pleta del Pago.

Deixem l'estany de la Llebreta enrere.

Baixant per la vall de Sant Nicolau cap a la Palanca de la borda de Pei.

Al cap d'uns 30 minuts arribem a la Palanca de la borda de Pei. En aquest punt recuperem el camí per on hem pujat abans i baixem fins a la Palanca de la Molina (4:10h - 1.380m), punt d'inici i final d'aquesta ruta preciosa que ens ha permès descobrir la part baixa del sector d'Aigüestortes del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

Informació pràctica per viure una experiència completa

Consulta els allotjaments, restaurants, museus, petits artesans,... recomanats propers a aquesta ruta: establiments propers.

Escriure comentari

Participa! Envia'ns el teu comentari

Si has realitzat aquesta ruta, dóna'ns la teva opinió!! Si tens dubtes de la ruta, escriu-nos un comentari!
Coneixes alternatives per aquest itinerari? Has fet aquesta ruta d'alguna altra manera? Opina!

Es pot fer aquesta ruta a principis d'abril? Hi ha neu?
(Comentari introduÃ¯t originÃ riament en castellÃ )

un dels llocs més bonics de muntanya que he visitat
(Comentari introduït originàriament en castellà)

Fàcil i accessible, cap problema per anar-hi en família amb els nens. S'ho van passar genial.
Impossible deixar de fer una migdiada enmig de la calma i tranquil·litat dels meandres d'Aigüestortes.
Era tal i com ho recordava... Espectacular!
(Comentari introduït originàriament en castellà)

# data[].attributes.attachment_link.title
Planell d'Aigüestortes i estany de la Llebreta | RUTES PIRINEUS

# data[].attributes.attachment_link.description
Fitxa i mapes Recorregut Llocs d'interès Fotos Comentaris () Rutes guiades properes Notable Excursions més exigents o bé perquè són més llargues o amb major desnivell o amb alguna dificultat concreta. Us presentem la ruta de senderisme més popular del sector d'Aigüestortes del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

# data[].attributes.headline
Presa de Cavallers - Refugi Ventosa i Calvell

# data[].attributes.subject
Presa de Cavallers - Refugi Ventosa i Calvell

# data[].attributes.body
Sortida:Presa

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Desde el Vall de Boí existen dos accesos al parque nacional de Aigüestortes, uno a través del llano de Aigüestortes propiamente (lo visitamos en nuestra excursión al Estany Llong) y otro desde la presa de Cavallers, que es el que usaremos hoy como vía para llegar al Estany Negre y al refugio de Ventosa i Calvell. Esta ruta es también conocida como la " ruta de la marmota ".

Se puede acceder a la presa de Cavallers desde la carretera L500 que lleva a Caldes de Boí. Lo pasamos de largo y entramos al parque cruzando una caseta de guarda. Tenemos 4km de pista de montaña por delante (buen firme pero estrecha y revirada) hasta la base de la presa.

Existen dos parkings recomiendo intentar acceder al segundo (si hay sitio) para ahorrarnos unos metros de desnivel por carretera hasta la presa.

Una vez alcanzamos la presa ya caminando, tenemos un sendero que va por la derecha del embalse hacia la cabecera del rio que lo alimenta.

Se trata de un camino largo con grandes piedras que va a poner a prueba nuestros tobillos (especialmente a la vuelta). Nos llevará unos 30 minutos hasta alcanzar el río. Entonces lo remontamos hasta el Llano de l'Obaga primero y el de Riumalo después.
Se trata de dos espacios surcados por el riachuelo del Estany Negre y sus meandros, conviertiéndolos en ideales para juegos con los niños.

En la cabecera que separa ambos llanos nos encontramos con una imponente cascada que deberemos remontar por la derecha en unas zetas. Es importante no perder la pista de las balizas amarillas que marcan el recorrido para evitar pasos comprometidos en el canchal de piedras.

Esta es la parte más dura del recorrido, acumula todo el desnivel, pero a cambio ofrece unas vistas mágnificas de todo el camino andado con la presa al fondo y algunos pinos negros retorcidos. Sencillamente espectacular.

El último tramo de canchal nos descubre, casi por sorpresa, la primera vista del Estany Negre y el agua es realmente oscura.

El lago se extiende hacia el Este dejando a su izquierda el refugio de Ventosa y Calvell, colgado unos 50 o 60m por encima en forma de un balcón espectacular.

El sendero continúa por la izquierda del lago ganando algunos metros más hasta que se nos ofrece una bifurcación con dos caminos, uno que lleva a nuestro refugio objetivo y otro que asciende dirigiéndose al refugio de Colomers y al de la Restanca. Más adelante volveremos a hablar de este cruce, ahora seguimos al refugio de Ventosa i Calvell.

El refugio ofrece unas vistas majestuosas sobre Estany Negre con varias mesas para almorzar y una fuente fresca. Podemos comer algo allí mismo (la última vez que estuve había Quich y bebida por 8€) y descansar un rato.

Antes de volver, por el mismo camino, te recomiendo subir unos metros por el cruce que comentábamos antes para descubrir otros ibones un poco más escondidos. El primero está ahí mismo, en 5 minutos habrás llegado y es solitario y tranquilo. Muy bonito para disfrutarlo íntimamente.

Descendemos de nuevo y desandamos todo el camino, fijándonos de nuevo en las balizas amarillas para no perdernos.

La vuelta se hace pesada por el terreno irregular, es conveniente tomárselo con calma y paciencia para acabar esta fantástica excursión de la mejor manera posible.
Datos:

Distancia: 4,4km

Desnivel: 350m (unos 40m más desde el primer parking)

Duración: 2h 15′ (solo ida y sin descansos)

Edad recomendada: más de 8 años, el recorrido es duro e incómodo

Recomendaciones:

Crema solar, estamos casi todo el rato sobre los 2000m y eso se nota en el sol. Hay muy poca sombra en este recorrido

No hay fuentes de agua durante al camino, no podemos repostar hasta el final en el refugio.

Buenas botas de montaña para no forzar los tobillos y protegernos de posibles torceduras en los canchales de piedra.

El camping Boneta es una buena opción para pasar la noche antes o después de la excursión.

# data[].attributes.attachment_link.title
De la Presa de Cavallers al refugio de Ventosa i Calvell (y Estany Negre) - Pirineos con Niños

# data[].attributes.attachment_link.description
Desde el Vall de Boí existen dos accesos al parque nacional de Aigüestortes, uno a través del llano de Aigüestortes propiamente (lo visitamos en nuestra excursión al Estany Llong) y otro desde la presa de Cavallers, que es el que usaremos hoy como vía para llegar al Estany Negre y al refugio de Ventosa i Calvell.

# data[].attributes.body
Sortida: pista arties

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Visitvaldaran.com - Valle de Arán - Estación de esquí Baqueira Beret y turismo, Pirineos

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Dificultat: Mitjà

Dificultat tècnica:ME-S2

Modalitat: Raquetes i esquí de muntanya

Longitud: 4 km

Temps ascens 3h i descens 2h

Desnivell: +600

Classe terreny d'allaus: Exigent

Des d'Arties prenem la pista de Valarties, que segons les condicions (consultar l'estat de les pistes forestals), podrem arribar fins l'aparcament del Pònt deth Ressèc, a 9 km d'Arties.
Des d'on haguem deixat el cotxe, seguim la pista pel fons de vall fins el Pontet de Rius. Passada la cruïlla de la pista vers Loseron i fins el Pontet de Rius, aquesta part de l'itinerari està exposada a la caiguda d'allaus que davallen per les canals d'orientació nord-oest des de la part alta del Montardo, mil metres més amunt. Aquestes purguen amb freqüència en situacions de fortes nevades o períodes de fusió acusada.

Des del Pontet de Rius, l'itinerari més segur és pujar pel camí d'estiu senyalitzat com a GR-11 i que surt del costat de la cabana. Remuntem per dins el bosc, sempre al marge esquerre del riu dera Restanca. En sortir del bosc, ja veiem la presa i tan sols ens queda creuar-la per arribar al refugi.

L'accés per la "pala Messilla", a la dreta hidrogràfica del riu dera Restanca, està molt exposat a la caiguda d'allaus naturals, també provinents de la part superior del Montardo, per nevades abundants o fusió accentuada, sobretot a partir de migdia. Per això, recomanem emprendre aquest itinerari només com a opció de descens, si anem amb esquís i estem segurs que la neu es manté estable a l'hora que passem. Si anem amb raquetes o a peu, és millor que fem el descens pel mateix itinerari d'ascens.

# data[].attributes.attachment_link.title
Accés al Refugi dera Restanca - Visitvaldaran.com - Valle de Arán - Estación de esquí Baqueira Beret y turismo, Pirineos

# data[].attributes.attachment_link.description
Dificultat: Mitjà Dificultat tècnica:ME-S2 Modalitat: Raquetes i esquí de muntanya Longitud: 4 km Temps ascens 3h i descens 2h Desnivell: +600 Classe terreny d'allaus: Exigent Des d'Arties prenem la pista de Valarties, que segons les condicions (consultar l'estat de les pistes forestals), podrem arribar fins l'aparcament del Pònt deth Ressèc, a 9 km d'Arties.

# data[].attributes.body
cascada

# data[].attributes.body
Sortida:àrea recreativa Sant Julà

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ruta circular d'uns 6 quilòmetres per gaudir del magnífic paisatge que ens ofereixen les àrides Rases del Maraco i de la Vall del Toscar.

Ruta circular d'uns 6 quilòmetres per gaudir del magnífic paisatge que ens ofereixen les àrides Rases del Maraco i de la Vall del Toscar.

El Toscar és una vall amb un ric patrimoni natural i cultural. L'aprofitament dels seus recursos naturals al llarg dels segles ha donat lloc a diversos assentaments i activitats dels quals encara es conserven restes.

L'aigua que brolla amb força i abundància s'utilitzava en molins de farina i d'oli i en fàbriques de paper, vidre i electricitat que van funcionar a la vora del barranc en diferents moments de la història.

La fusta i les llenyes del bosc i les riques pastures van permetre la pràctica de diferents activitats: pastors amb ramats d'ovelles, recol·lectors d'herbes aromàtiques com l'espígol, arnes amb abelles, llenyataires que baixaven la fusta de les parts més altes pels camins de ròssec, i molts altres aprofitaments com el del carbó o la calç.

A l'àrea del Toscar s'arriba al punt d'inici de la ruta per la carretera TV-3422 que transcorre entre Alfara de Carles i els Reguers. Hem d'agafar un entrador a una pista asfaltada (40.860264, 0.384585) on trobarem les primeres indicacions per arribar a l'aparcament de les Fonts dels Toscar, abans passarem per davant d'un turó on es troba el Castell de Carles, del que només queden restes de muralla i algunes parts de murs.

A la falda del turó es troben les restes de l'església romànica que actualment s'ha quedat com a ermitori de Sant Julià.

Es creu que el Castell es va construir al segle XII. Ramon Berenguer IV va atorgar als Montcada una bona extensió dels Ports, que incloïa la zona de Carles. Després va passar a mans dels Sentmenat que, al segle XV, l'acabaren venent a la ciutat de Tortosa. L'epidèmia de pesta negra del 1479 va provocar que els supervivents abandonessin el lloc i es traslladessin a l'actual Alfara.

També s'hi pot accedir des d'Alfara de Carles a peu pel GR-171, amb un recorregut de 3,5 km fins a l'ermita de Santa Llúcia i 6,5 km fins a l'aparcament del Toscar.

Continuarem la pista fins a arribar a la torreta del transformador. En aquest punt podeu deixar el cotxe. Darrera mateix dels plafons explicatius del Parc Natural dels Ports, trobarem l'indicador de la sendera on comença la ruta.

El camí inicialment és bastant pedregós i transcorre envoltat de vegetació baixa, on sobresurt algun pi majestuós. Arribarem a una bifurcació que ens indicarà la Cova dels Adells i la Cova Pintada, hem de triar aquesta última, que es troba a només 1'2 km de l'indicador.

La Cova Pintada es localitza en un gran cingle protegit una petita visera. La paret amb la pintura es localitza a uns 200 m de la cova.

Tal com ens endinsarem en la ruta anirem trobant vegetació més espessa, on predomina el pi blanc i el pi roig, algunes carrasques i el matollar, amb ginestes, romers, esbarzers, argilagues, coscolls i margallons.

Continuarem la sendera, amb punts de vegetació abundant i frondosa, on predominen heures i algunes falgueres i on la molsa cobreix roques i arbres.

Gaudirem del magnífic paisatge que ens ofereixen les àrides Rases del Maraco i de la Vall del Toscar.

Anirem seguint la sendera, que en algun punt segueix el GR7 fins arribar als primers xalets al voltant de la Font dels Xorros, on ens rebrà el soroll i la frescor de l'aigua i el verd de la molsa humida.

Seguirem fins a l'ermita de Santa Magdalena i uns metres més trobarem l'aparcament on hem deixat el cotxe.

Us aconsellem que seguiu el track, ja que trobareu indicadors on falten els plafons, malauradament la muntanya no és aliena a l'incivisme d'alguns brètols.
Veure àlbum de fotos Google+ de la ruta El Toscar-Cova Pintada Descarrega el track de la ruta El Toscar-Cova Pintada
PDF d'itineraris pel Toscar editat pel Parc Natural dels Ports (2014)

# data[].attributes.attachment_link.title
Ruta: El Toscar - Cova Pintada | EbreActiu.cat, revista digital per a la gent activa | Terres de l'Ebre...

# data[].attributes.attachment_link.description
Ruta circular d'uns 6 quilòmetres per gaudir del magnífic paisatge que ens ofereixen les àrides Rases del Maraco i de la Vall del Toscar. Ruta circular d'uns 6 quilòmetres per gaudir del magnífic paisatge que ens ofereixen les àrides Rases del Maraco i de la Vall del Toscar.

# data[].attributes.location_name
La Mola, Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac, Espanya

# data[].attributes.headline
La Mola, Parc Natural de Sant Llorenç del Munt

# data[].attributes.subject
La Mola, Parc Natural de Sant Llorenç del Munt

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La Mola, significa "la mesa", y es el punto más alto del Parque Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac. Esta montaña está coronada, a sus 1.104 metros de altitud, por el Monasterio de Sant Llorenç de Munt, hoy convertido en museo y restaurante. En este post te contaré mi experiencia haciendo la excursión a La Mola desde Matadepera.

Esta ruta fue mi primer encuentro con la imponente naturaleza de Cataluña, tras varios meses viviendo en Barcelona. Yo recomiendo hacerla en primavera, donde todo está más verde, hace calor pero el clima nos premia con un poco de fresco y sombra.

Aunque en la ciudad haya muchos parques donde recrearse, es impresionante que a pocos kilómetros del centro, existan áreas verdes tan impresionantes, con vistas a montañas enormes, con rutas históricas y cascadas para refrescarte. Algunos de estos lugares son el macizo de Montserrat, la ruta de las siete cascadas en Campdeváno l o el macizo del Montseny.

Excursión a La Mola en Sant Llorenç del Munt

La Mola es el punto más alto de la comarca del Vallès Occidental. Además, es una excursión de referencia principalmente para quienes ascienden desde Sabadell, Terrassa y Castellar del Vallès.

Esta ruta es una excelente opción si quieres comenzar a practicar montañismo o senderismo. Está relativamente cerca de Barcelona, a unos 45 km del centro.

La excursión empieza en el aparcamiento de La Mola en la calle Dalmau de Matadepera. Allí puedes dejar el coche.

Una vez tengas todo preparado, debes seguir en todo momento las marcas del sendero PR-C 31. Se trata de dos líneas horizontales, una blanca y una amarilla que suelen estar pintadas en los árboles y en grandes rocas.

PR significa "Pequeño Recorrido". Es una marca registrada de los senderos homologados en España. Los "PR" corresponden a las rutas que abarcan desde los 0 hasta los 50 km. La letra "C" significa "Catalunya".

El sendero es bastante vertical desde el primer momento. Tras realizar el primer ascenso alrededor de algunas casas, encontrarás un cartel que te indicará el inicio del Camí del Monjos. Este antiguo camino solía unir Sant Cugat con Sant Llorenç del Munt y era utilizado antiguamente por los monjes que vivían en el monasterio románico ubicado en la cima.

El camino avanza por restos del empedrado original, que se encuentra en muy buen estado. La ruta es vertical en casi todo momento, con puntos más anchos y otros más estrechos. Algunos bajo el sol y otros bajo el cobijo de pinos y encinas.

A medida que ganes altura, podrás disfrutar de la vegetación y las bonitas formaciones rocosas como las características rocas de conglomerado de la zona.

Aunque me guste mucho el senderismo, no suelo practicarlo con regularidad, por lo que hacer esta ruta no fue fácil para mi. Si no estás en buenas condiciones físicas, pero te gustaría hacer la excursión a La Mola, yo recomiendo parar para descansar y ascender a un ritmo moderado. De esta forma podrás disfrutar de esta ruta sin sentir que el corazón se te va a salir del pecho.

En la cima de La Mola: el Monasterio de Sant Llorenç del Munt

Una vez en la cima, encontrarás el Monasterio de Sant Llorenç del Munt. Se trata de una construcción religiosa catalana del románico de las cuales quedan pocas en la actualidad. Este santuario fue reconstruido entre finales del siglo XIX y mediados del XX, respetando la estructura original levantada a mediados del siglo XI.

El monasterio solía ser la sede de una congregación de monjes en el siglo XIX. En la actualidad es un museo y un restaurante, desde donde puedes degustar platos típicos de la gastronomía catalana con vistas de las imponentes montañas catalanas. El precio aproximado de una comida en el Restaurant La Mola es de 25€ por persona.

Para acceder al restaurante, tienes que reservar con antelación. Suele estar lleno. Otra opción es llevar sándwiches, frutas y otros snacks para hacer un picnic. Alrededor del monasterio hay muchos espacios con abundante césped para tumbarse, comer algo, descansar y prepararse para el descenso.

Es muy satisfactorio cuando te acercas a tu destino: el monasterio

En la cima también podrás ver mulas descansando en los laterales del monasterio. Estos animales transportan los alimentos y productos necesarios para el restaurante, pues la ruta no es apta para vehículos.

Una de las mulas que transporta la comida al restaurante La Mola

Toma en cuenta que la excursión a La Mola suele realizarse los fines de semana, por lo que es más común encontrarte con una mayor cantidad de personas estos días. Asimismo, muchos afirman que la poca complejidad de la ruta hace que sea ideal para realizar como actividad física familiar.

Asimismo, el camino de vuelta es exactamente el mismo que el de subida, por lo que no podrás perderte.

El recorrido dura aproximadamente dos horas y media. Son seis kilómetros con aproximadamente 500 metros de desnivel.

5 consejos para quienes hacen la excursión a La Mola

1. Lleva agua. Parece obvio, pero algunas veces he olvidado llevar agua y luego he tenido que parar a comprar antes de empezar la actividad. Además, en el parking donde empezarás la ruta no hay ningún comercio donde comprar. Da sorbos constantes durante el ascenso y descenso para mantenerte hidratado. No importa si hace calor o no, estas pausas te servirán también para descansar.

2. Lleva algo dulce. Puede ser una manzana, un plátano, barritas de cereales o chocolate negro. Este tipo de alimentos representan un empujón de energía sin necesidad de detenerte. A su vez, no ocupan mucho espacio en tu mochila y concentran nutrientes esenciales para compensar el desgaste físico.

3. Usa unos buenos zapatos. Bien seas de botas de montaña o de bambas, lleva un calzado apropiado. Nada de zapatillas deportivas con la suela desgastada. Esta ruta tiene varias piedras lisas y tramos donde es muy fácil resbalar, especialmente durante el descenso.

4. Haz un picnic. ¿Quieres compartir una comida ligera con tu familia o amigos en la montaña? Puedes llevar hummus con zanahorias, ensalada de pasta con atún, mantequilla de cacahuete, sandwiches y frutos secos. Recuerda llevar bolsas ziploc extra para evitar derrames de comida y también guardar los aderezos por separado.

5. Lleva bolsas de basura. Deja la montaña como estaba, o incluso más limpia. No dejes desechos ni plásticos. Si te gusta la montaña, desconectar de la vida cotidiana y disfrutar de los paisajes naturales, protege la naturaleza, llevándote toda la basura que puedas generar durante tu paso por La Mola.

6. Haz muchas fotos. Una vez que coges altura, las vistas son hermosas. Puedes ver el macizo de Montserrat y las montañas cubiertas de hielo de los Pirineos. Lleva un trípode ligero para poder sacar fotos del paisaje y aparecer en ellas.

Recuerda descansar y tomar muchas fotos

Durante toda la excursión a La Mola, enfoca tu mente en dar pequeños pasos con dirección a la meta. Mantén la calma ante cualquier percance que se pueda presentar como dudas, cansancio o miedo. No te apures y lo lograrás.

El mapa de la ruta a La Mola en Wikiloc

Si te ha gustado este post, quizás te encantará saber cómo hacer la ruta hacia el Pantano de Sau o cómo es dormir en una casa en un árbol en las Cabanes Dosrius en Barcelona😍

# data[].attributes.attachment_link.title
Excursión a La Mola: de Matadepera hasta el Monasterio * Irene Benavent

# data[].attributes.attachment_link.description
La Mola, significa "la mesa", y es el punto más alto del Parque Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac. Esta montaña está coronada, a sus 1.104 metros de altitud, por el Monasterio de Sant Llorenç de Munt, hoy convertido en museo y restaurante.

# data[].attributes.body
Sortida: Sat Feli de Guixols

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
L'enfrontament del mar amb la terra
Longitut: 2,40 km Dificultat: fàcil Durada: 1 hora i 20 minuts (només anada) Camí d'accés a les cales, on podrem passejar i contemplar el litoral. (GR-92)
Començarem a sobre el port marítim on tindrem la primera i única perspectiva de Sant Feliu amb el Fortim amatent, posterior Caseta de Salvament de Nàufrags (1897) i actual annex del Museu d'Història.

De seguida, per un camí ben arranjat, escales amunt, escales avall, anirem passant diferents miradors (Peixateres i Triadores), entre els penya-segats i la urbanització.

Arribem a un sortint de roca, on es troba Cala Molí. Aquí hi ha la possibilitat de fer una ''via ferrada'' ben equipada, vorejant els penya-segats que envolten la cala.

En un tres i no res, el camí passa a ser forestal, entrant al sector sota protecció d'Espai d'Interès Natural, anomenat Paratge de la Volta de l'Ametller.

Travessem una bonica pineda litoral de pi pinyer amb sotabosc d'alzinar als torrents i, de brolla a les parts més eixutes. Excepcionalment vora l'encantadora cala Ametller hi trobem murtra i l'estepa crispa.

Al límit del bosc, els granits arriben arran d'aigua en forma de penya-segats o paquets rocosos. Al mar, els esculls sobresurten per l'aigua. Aquesta, cristal·lina i no massa profunda, deixa entreveure un hipnòtic paisatge subaquàtic.

Arribem al punt més alt, el mirador de les Mestresses al costat de la Punta del Cap de Mort.

Les vistes ens ajuden a tenir una idea d'aquest modelat del litoral. Penya-segats, esculls i coves creen composicions de postal. Veiem la Platja de Sant Pol. Sembla que ja hi som, però tot just hem fet mig camí.

Baixem i anem fent incursions arran d'aigua, per poder tenir diferents perspectives de les vistes anteriors.

Tornem a passar per un sector urbanitzat, amb el camí novament arreglat entre les cases i la línia de costa, però no per això menys bonic. Un seguit de petites cales, estretes i encaixonades entre les roques i alzines, com la dels Mussols, del Peix, des Cranc o del Maset, entre d'altres, ens aniran convidant a aturar-nos i fer un banyet, practicar l'esnorkel o gaudir de la seva tranquil·litat i contundent bellesa.

Sense adonar-nos, després d'algun altre mirador i de passar el túnel amb el seu mirador petri, on els arbres són bonsais naturals, arribarem a la platja de Sant Pol. Ara, la Casa Estrada ens estimula novament els sentits, després de tanta natura ''salvatge''.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
de sant feliu de guíxols a la platja de sant pol

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
activitats familiars a sant feliu de guixols

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
excursions per fer amb nens a sant feliu de guixols

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
excursions per fer amb nens a la costa brava

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
excursions per fer amb nens al baix empordà

# data[].attributes.attachment_link.title
CAMÍ DE RONDA, DE SANT FELIU DE GUÍXOLS A LA PLATJA DE SANT POL - Sortir amb nens

# data[].attributes.attachment_link.description
Longitut: 2,40 km Dificultat: fàcil Durada: 1 hora i 20 minuts (només anada) Camí d'accés a les cales, on podrem passejar i contemplar el litoral. (GR-92) Començarem a sobre el port marítim on tindrem la primera i única perspectiva de Sant Feliu amb el Fortim amatent, posterior Caseta de Salvament de Nàufrags (1897) i actual annex del Museu d'Història.

# data[].attributes.body
Sortida: Tossa de mar

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Situado dentro del Parque Natural del Cap de Creus, en la parte más oriental de la Península Ibérica encontramos este faro rodeado de una belleza natural increíble. Se trata del segundo faro más antiguo de Cataluña.

Es un edificio grande con una torre de 11 metros y actualmente es una oficina de información de toda la zona del Cap de Creus. Desde ahí obtendrás unas vistas panorámicas espectaculares de toda esta zona rocosa y del Mar Mediterráneo. Además, cuenta con un restaurante justo al lado donde disfrutar de la gastronomía y algunas calas a escasos metros como Cala Fredosa y Cala Jugadora.

# data[].attributes.attachment_link.description
Situado dentro del Parque Natural del Cap de Creus, en la parte más oriental de la Península Ibérica encontramos este faro rodeado de una belleza natural increíble. Se trata del segundo faro más antiguo de Cataluña. Es un edificio grande con una torre de 11 metros y actualmente es una oficina de información de toda la zona del Cap de Creus.

# data[].attributes.location_name
Aparcament de La Fageda d'en Jordà, Santa Pau, Espanya

# data[].attributes.headline
Aparcament de La Fageda d'en Jordà, Santa Pau, Espanya

# data[].attributes.subject
Aparcament de La Fageda d'en Jordà, Santa Pau, Espanya

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Aquest itinerari és circular i està pensat per començar-lo i acabar-lo en el mateix punt després de visitar tres dels llocs més coneguts i atractius del Parc Natural. Si bé l'inici recomanat és l'Àrea de Can Serra (Fageda d'en Jordà), també es pot començar a l'Àrea de Santa Margarida. Ambdues àrees es troben a la carretera GI-524, d'Olot a Santa Pau. A més, al llarg del seu recorregut hi ha connexions amb els itineraris 3 (Olot-Can Xel), 4 (Can Xel-Santa Pau), 5 (Can Xel-Colltort) i 15 (grederes del Croscat).

Si se surt de l'Àrea de Can Serra en direcció sud, es creua immediatament la carretera i es baixen unes escales que donen accés a la Fageda d'en Jordà. Just abans, a mà dreta, hi ha el monòlit erigit en memòria del poeta Joan Maragall.

La famosa Fageda d'en Jordà és un bosc de faigs excepcional perquè creix en un terreny planer, de baixa altitud (550 m). De fet, s'assenta damunt d'una colada de lava que va emetre el volcà del Croscat, la qual ofereix un relleu accidentat, amb abundoses prominències molt característiques, que poden assolir més de 20 m d'alçada i que reben el nom local de tossols.

Sortint de la Fageda, el camí s'enfila cap al coll de can Batlle i Sant Miquel de Sacot, església de planta romànica del segle XI. D'allà baixa al pla de Sacot i pel collet de Bassols se situa al flanc sud-oest del volcà de Santa Margarida.

El volcà de Santa Margarida

Es tracta d'un volcà mixt, que tingué fases eruptives de tipus estrombolià i freatomagmàtic. Aquestes darreres són explosives, i la que va produir-se al de Santa Margarida va obrir, en esclatar, un ample cràter circular, dins del qual hi ha l'ermita que dóna nom al volcà. Tret del cràter, que és avui un prat, la resta del volcà està recobert de boscos, alzinars a solell i caducifolis mixtos a l'obaga.

L'itinerari baixa ara fins a l'Àrea de Santa Margarida, on enllaça amb l'itinerari 4 (Can Xel - Santa Pau), travessa la carretera GI-524 i coincideix amb l'itinerari 15 (grederes del Croscat) fins al trencant de can Passavent.

El Croscat és un volcà de tipus estrombolià i el seu con és el més gran de la península Ibèrica, amb 160 m d'alçada. És també, segons sembla, el més jove de tots. Durant anys va patir extraccions de materials volcànics al seu flanc, que han deixat un tall impressionant (grederes), que pot visitar-se seguint l'itinerari 15. Actualment s'ha adequat la zona com a Espai Museístic. Després de vorejar l'antic abocador, avui segellat, al flanc nord del volcà, el camí baixa suaument fins a l'aparcament de can Serra.

# data[].attributes.attachment_link.title
Núm.1. Fageda d'en Jordà - Volcà de Santa Margarida - Volcà del Croscat

# data[].attributes.attachment_link.description
Aquest itinerari és circular i està pensat per començar-lo i acabar-lo en el mateix punt després de visitar tres dels llocs més coneguts i atractius del Parc Natural. Si bé l'inici recomanat és l'Àrea de Can Serra (Fageda d'en Jordà), també es pot començar a l'Àrea de Santa Margarida.

# data[].attributes.body
Les fonts del llobregat

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Des del mateix poble de Castellar de n'Hug surt l'itinerari que arriba fins les fonts del Llobregat a 1.295m d'altitud. Un sender empedrat, curt, senyalitzat i amb escales us acostarà fins el naixement del riu. Hi podeu anar durant tot l'any però per gaudir de l'esplendor dels salts d'aigua millor anar-hi després de les pluges o desgel. Us recomanem visitar el poble i descobrir el Museu del Pastor i l'escultura del Gos d'atura. Són famosos els croissants gegants del forn.

Temps: uns 45 minuts (anada i tornada)

Distància: uns 500 metres

Tipus ruta: lineal

Una curta ruta us acostarà fins les fonts on brolla l'aigua entre les roques. Teniu dos itineraris per arribar-hi.

La primera des de la mateixa plaça del poble surt el camí senyalitzat fins el naixement del Llobregat. El camí, amb escales, baixa cap el riu fins les fonts. Hi trobareu plafons informatius de fauna i flora. Haureu de creuar el riu per un petit pont de fusta que us conduirà al mirador. Des d'aquí les vistes sobre els salts de la font són molt bonics. Continueu fins arribar al salt d'aigua de l'antic Molí de les Fonts. Si continueu arribareu fins l'àrea de pícnic de l'Hostal de les Fonts (també inici de ruta).

La segona opció és sortir des de l'àrea de pícnic de l'Hostal Les Fonts, abans d'arribar al poble. Un camí més planer passa per les fonts i continua cap el poble. Després haureu de tornar fins el punt d'inici.

Quan feu la ruta de seguida sentireu el soroll d'aigua, tot un espectacle pels sentits. Teniu un mirador on poder gaudir de l'aigua.

des de Som de pícnic han recollit en dos post les 3 zones de pícnic de Castellar de n'Hug. zona1 / zona2

Altres llocs d'interès

Carregant el mapa, espereu ...

# data[].attributes.attachment_link.description
Des del mateix poble de Castellar de n'Hug surt l'itinerari que arriba fins les fonts del Llobregat a 1.295m d'altitud. Un sender empedrat, curt, senyalitzat i amb escales us acostarà fins el naixement del riu. Hi podeu anar durant tot l'any però per gaudir de l'esplendor dels salts d'aigua millor anar-hi després de les pluges o desgel.

# data[].attributes.location_name
Estany de Malniu, Rec de Malniu, 17539, Girona, España

# data[].attributes.body
Sortida: Refugi de malniu

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fitxa i mapes

Recorregut

Llocs d'interès
Fotos
Comentaris ()

Rutes guiades properes

Baixa

Passejades curtes, amb poc desnivell i sense dificultats.

Ruta lineal de gairebé 3 km de longitud (anada i tornada) que des de l'aparcament del refugi de Malniu enfila per un corriol fins a la boscosa serra de l'Home Mort i arriba fins al proper estany de Malniu. La tornada la fem pel mateix camí.

L'estany d'origen glacial de Malniu, envoltat de pins i blocs de granit, és la joia de la corona del massís del Puigpedrós, que amb els seus 2.915m domina tota la Cerdanya i fa frontera amb l'estat francès. El seu fàcil i ràpid accés des del refugi de Malniu l'han convertit en un indret molt transitat i, fins i tot, a voltes massificat. Tot i això, aquest indret sempre ens delecta amb el seu encant indiscutible!

Mapa cartogràfic

© Editorial Alpina.

Aquest croquis aproximat amb l'itinerari de la ruta ha estat creat a partir del mapa "Cerdanya. Alta Cerdanya-Capcir-Andorra. 1:50.000." propietat de l'Editorial Alpina.

Recorregut de la ruta

Track de la ruta

En alguns casos RUTES PIRINEUS ha manipulat els tracks per corregir problemes en la recepció de la senyal GPS i la seva posterior gravació. En aquests casos alguns trams de la ruta del track són aproximats i han estat projectats sobre el mapa.

Punts importants de pas (Waypoints)

Aparcament del refugi de Malniu

Estany de Malniu

Aparcament del refugi de Malniu

Sistema de coordenades geogràfiques. Datum Europeu 1950

Més informació

Durada: Mig dia

Temps total efectiu (sense parades): 1:20h en total. 0:40h des de l'aparcament del refugi de Malniu fins a l'estany de Malniu i 0:40h per fer la tornada pel mateix camí.

Desnivell acumulat: 140m

Dificultat: Baixa.

Època: Tot l'any, però amb neu caldrà que ens equipem amb raquetes de neu o esquís de muntanya.

Material: És recomanable dur binocles per a l'observació de fauna salvatge.

Cartografia:

Cerdanya. Alta Cerdanya-Capcir-Andorra. 1:50.000. Editorial Alpina.

Observacions: Durant l'hivern i inicis primavera la pista d'accés al refugi de Malniu des del poble de Meranges pot estar coberta de neu. Per saber l'estat de la pista d'accés des de Meranges consulteu el web www.refugimalniu.com. Estacionar el cotxe a l'aparcament del refugi de Malniu té un cost de 3 euros per vehicle i dia. El motiu és la taxa per l'accés en vehicle a l'espai protegit del Pla de les Tarteres - Refugi de Malniu. Podem allargar una mica més la ruta continuant fins a l'estany de Guils pel sender 121 de la xarxa de Senders de la Cerdanya. Si ho fem caldrà sumar 1:20h (anada i tornada) a l'horari previst.

Des de Bellver de Cerdanya o Puigcerdà, seguim la carretera N-260 fins al poble de Ger. Abans d'arribar a Ger (si venim de Bellver) o passat Ger (si venim de Puigcerdà), agafem la carretera GIV-4031 fins al poblet de Meranges (10 km). Un cop aquí continuem 8 km per pista de muntanya estreta i sense asfaltar fins a l'aparcament que hi ha sota el refugi de Malniu.

Informació pràctica per viure una experiència completa

Consulta els allotjaments, restaurants, museus, petits artesans,... recomanats propers a aquesta ruta: establiments propers.

Aquesta guia web i PDF gratuïta ha estat publicada amb el suport del Patronat de Turisme Costa Brava Girona i el Consell Comarcal de la Cerdanya.

Totes les rutes han estat realitzades sobre el terreny per RUTES PIRINEUS. Les rutes poden variar molt en funció de l'època de l'any, de la neu i de les condicions meteorològiques. La senyalització (marques, panells, balises) que podem trobar al llarg de la ruta també pot variar amb el temps. RUTES PIRINEUS no es responsabilitza de qualsevol mal ús de les seves guies i recomana que cadascú sigui responsable i prudent a la muntanya. Així mateix, us convidem a documentar-vos amb llibres i guies especialitzades per complementar la informació aquí descrita. Tots els temps són efectius i prenen un caràcter orientatiu, no s'han tingut en compte les parades per petites que siguin. Per qualsevol suggeriment, RUTES PIRINEUS us convida a enviar un correu a info@rutespirineus.cat.

La nostra selecció d'establiments propers recomanats

C/ Retorn 3, 17539 Meranges

El lema de l'hotel Can Borrell de Meranges ho resumeix molt bé "relax i molt bona cuina en un entorn rural espectacular". Aquest petit hotel familiar està ubicat en una antic edifici de pedra i fusta molt acollidor; és l'opció ideal per gaudir de la muntanya ceratana amb la màxima tranquil·litat! No us perdeu el seu restaurant!

Camí La Rota s/n, 17538 Urús

Al poble d'Urús, al mig de la Cerdanya, aquesta és una fonda familiar absolutament acollidora. I la Fonda Cobadana és el que és des de fa més de 25 anys: professionalitat i qualitat. Avui, però, en Martí -l'actual xef- ha actualitzat les receptes tradicionals de la Padrina i n'ha introduït de noves. Sens dubte a la Fonda Cobadana gaudireu d'un bon àpat ja sigui degustant un molt bon trinxat o un ou ferrat amb migues i tòfona!

Què més podem visitar?

Informació pràctica per viure una experiència completa

Consulta els allotjaments, restaurants, museus, petits artesans,... recomanats propers a aquesta ruta: establiments propers.

Recorregut

Amagar fotos

Iniciem aquesta bonica ruta a l' aparcament del refugi de Malniu (0:00h - 2.126m).

Refugi de Malniu, punt d'inici d'aquesta ruta.

Avancem una mica per la pista d'accés al refugi tot passant per un pont sobre el rec de Malniu, que baixa directament de l'estany al que nosaltres pujarem. Uns metres després del pont trobem un trencall a l'esquerra, amb indicacions de "Llac de Malniu".

Creuem el pont i prenem el sender que s'endinsa a la pineda.

Senyalització: "Llac de Malniu".

Senyalització vertical dels senders de la Cerdanya.

A partir d'aquí seguirem en tot moment les marques de pintura blanques i grogues corresponents a l' itinerari 119 de la xarxa Senders de la Cerdanya, marques que no hem de confondre amb les pintades de color blanc i vermell, que corresponen al sender transpirinenc GR 11, amb el que coincidim durant els primers 500m de la ruta.

Seguim el sender 119 de la xarxa de senders de la Cerdanya.

El corriol s'endinsa al bosc resseguint el rec de Malniu i comença a guanyar alçada tímidament, envoltant una cota arbrada. Sortim a una clariana amb vistes al refugi i l'aparcament. Aviat ens trobem un trencall (0:15h) que surt a l' esquerra. En aquest punt deixem el GR 11, que se'n va a la dreta cap als Clots, la Feixa i Guils de Cerdanya. Prenem el desviament i comencem a pujar, ara amb més decisió, per aquest bonic bosc de pi negre. Ens impressionen uns grans blocs de granit que semblen abraçats per una gran catifa de neret, l'arbust predominant dels boscos subalpins i que, si fem la ruta a finals de primavera o començaments d'estiu, tindrem la sort de veure ben florit.

Clariana entre el bosc.

El sender és evident.

Exemplars de pins negres morts, bon refugi per algunes espècies d'aus.

Zona amb bastants blocs de granit propers al sender.

Aproximadament cap a la cota 2.225m el relleu es fa més suau i, una mica més amunt, assolim la imperceptible i arbrada serra de l'Home Mort. En aquest punt ens trobem un camí que se'n va cap a la dreta, marcat com a 120b, i que es dirigeix cap a la Pleta del Pas i el Roc Roig. Nosaltres seguim recte (N). Ben aviat deixem el camí per on veníem i ens desviem a l'esquerra. Un corriol ben planer ens condueix al desguàs de l' estany del Malniu (0:40h - 2.250m). Ja hi hem arribat!

Estany de Malniu, indret ideal per descansar mentre gaudim del bonic entorn d'alta muntanya.

Estany de Malniu rodejat d'arbres i de les muntanyes ceretanes.

És interessant resseguir a peu tot el perímetre de l'estany per tal d'admirar-lo des de tots els punts de vista, aturant-nos, fruint i vigilant de no malmetre ni la flora ni la fauna, especialment la granota roja, que ronda per les ribes. Si ho volem i la meteorologia acompanya, també podem continuar la nostra ruta fins a l' estany de Guils (conegut també com estany de Mal) tot seguint el sender 121 de Senders de la Cerdanya (1:20h addicionals anada i tornada).

Havent gaudit de la màgia d'aquest indret tan evocador, retornem a l' aparcament del refugi de Malniu (1:20h - 2.126m) pel mateix camí.

Informació pràctica per viure una experiència completa

Consulta els allotjaments, restaurants, museus, petits artesans,... recomanats propers a aquesta ruta: establiments propers.

Escriure comentari

Participa! Envia'ns el teu comentari

Si has realitzat aquesta ruta, dóna'ns la teva opinió!! Si tens dubtes de la ruta, escriu-nos un comentari!
Coneixes alternatives per aquest itinerari? Has fet aquesta ruta d'alguna altra manera? Opina!

La pista està en força mal estat però val la pena, el lloc és molt bonic!

# data[].attributes.attachment_link.title
Ruta a l'estany de Malniu a la Cerdanya | RUTES PIRINEUS

# data[].attributes.attachment_link.description
Ruta fàcil de 3 km de longitud, anada i tornada, que ens porta fins al preciós llac o estany de Malniu a la Cerdanya. L´itinerari comença al refugi de Malniu, on accedim des de Meranges, i és ideal per fer en família.

# data[].attributes.body
Sortida Estació d'esquí Aranser

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Els estanys de la Pera configuren un dels sectors lacustres més interessants, i més visitats, sobretot a l'estiu, del Pirineu Oriental. Es troben envoltats d'imponents cims com el Perafita -o pic del Turó de la Truita- (2.752 m), i el Monturull -o Torre dels Soldats- (2.761 m). És un paisatge de silents muntanyes, de singulars colors vermellosos i grisencs. Contrades inhòspites, especialment en la cruesa de l'hivern, que han inspirat històries de contrabandistes, degut al seu carener veïnatge amb les terres andorranes.

Ens trobem ubicats a la Cerdanya, en el sector anomenat el Baridà, dins el terme municipal de Lles. Aquest municipi està configurat pels nuclis de Lles, Aransa, Mussa, Travessera, Coborriu de la Llosa i Viliella. Tots ells han anat perdent població en els darrers anys, passant a convertir-se en nuclis turístics -molt ben conservats, per cert- i on l'especulació i el desgavell urbanístic que han transformat la Cerdanya, no ha deixat empremta.

Ens hi arribarem a Aransa, des de la carretera de Martinet de Cerdanya a Lles, tot seguint les corresponents indicacions. Un cop arribats a Aransa, travessarem el poble i ens dirigirem, per pista asfaltada, fins a l'aparcament situat a El Fornell (1780 m), indret on es troba l'estació d'esquí nòrdic d'Aransa. En aquest punt deixarem el vehicle i és on comença el nostre itinerari. Agafarem un camí que surt a la dreta del restaurant, que trobarem indicat de sortida i senyalitzat amb marques grogues. És un antic camí forestal, ara en desús, i que ens permet acostar-nos, planejant, cap a una ampla vall. En aproximadament mitja horeta de camí, arribem al final de la pista, que acaba en una clariana. A mà dreta tenim una panoràmica una mica més oberta cap a la vall del Segre. Vint metres abans d'arribar a aquest punt, el camí es fa estret, tot enfilant-se per un pendent desemboscat, per anar acostant-se, un cop superada la pendent, i entremig de bosc, xaragalls, antigues mulleres i rierols, cap a les Pollineres. Hem d'anar seguint els senyals grocs que trobarem marcats en aquest bosc de pi negre.

Passem per un pas que ens permet franquejar una singular tanca pel bestiar -on els pals de suport són columnes de granit-, i arribarem a les taules, bancs de pedra i les barbacoes, de l'àrea recreativa de les Pollineres. Ben a prop hi ha el refugi ramader, al costat de la pista forestal. Haurà transcorregut un hora des de que hem iniciat l'itinerari, i estarem situats a una horeta escassa del nostre objectiu. Agafarem la pista cap a la dreta i de seguida trobarem els pals indicadors que ens indiquen el camí a seguir cap als estanys de la Pera, i que ens estalviaran fer les giragonses que fa la pista forestal, tancada a la circulació de vehicles.

Aquest camí és molt agradable de fer. A la nostra dreta trobem el riu Molí, mentre pugem entre bosc i prats de muntanya. El riu davalla mandrejant suaument, fins que arribem a un salt d'aigua que a l'hivern configura una cascada de glaç. El camí s'enfila bosc i prat amunt fins que trobem la pista que ve de les Pollineres, que agafarem cap a la dreta i en cinc minuts ens portarà a l'estany de la Pera inferior. Aquest està envaït per vegetació de ribera, un canyís que li dóna una sensació de maduresa a l'entorn, i on a l'estiu és força freqüent veure pasturar els cavalls.

Seguim la pista i més amunt trobarem un indicador que ens senyala el corriol que ens acostarà a l'estany superior (2.310m). Si seguim la pista, en un parell de giragonses ens arribarem al refugi dels estanys de la Pera (2.330m). Per tornar a El Fornell ho farem pel mateix camí.

L'excursió itinerari als estanys de la Pera, des de Pollineres i amb accés amb vehicle des de Cap de Rec, és una de les sortides per famílies que ofereix el programa Cerdanya Activa, creat per l'Associació d'Hotels i Càmpings de la Cerdanya i desenvolupat per Guies del Pirineu, amb la col·laboració de Nordic Walking Pirineus, a l'objecte d'oferir activitats gratuïtes tot l'estiu als clients dels establiments acollits al programa.

Aquesta adreça electrònica s'està protegint contra robots de correu brossa. Necessites JavaScript habilitat per veure-la.

Sortida i arribada: El Fornell (1.780m)
Temps de recorregut: 2h de pujada + 1.50h de baixada pel mateix camí
Punt més alt: Estany de la Pera superior (2.310m)
Una època per fer-lo: Estiu i tardor. A l'hivern és idoni per fer amb raquetes de neu i a la primavera cal tenir en compte que encara pot haver-hi neu de Pollineres en amunt.

Contacte: Aquesta adreça electrònica s'està protegint contra robots de correu brossa. Necessites JavaScript habilitat per veure-la. / Tel. 00(34)637 729 612

# data[].attributes.attachment_link.description
Els estanys de la Pera configuren un dels sectors lacustres més interessants, i més visitats, sobretot a l'estiu, del Pirineu Oriental. Es troben envoltats d'imponents cims com el Perafita -o pic del Turó de la Truita- (2.752 m), i el Monturull -o Torre dels Soldats- (2.761 m).

# data[].attributes.body
Sortida Músser

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Puede una piedra tomar vida ?
Quien dijo que las piedras no dicen nada?
Caras, ojos abiertos asombrándose de nuestro paso como si quisieran decirnos algo, pero sus bocas están mudas.

Aún así sentimos que cada una de estas rocas nos habla, quizás nos quieren contar alguna historia. De porque son así, de porque llegaron aquí.

De su creador Climent Olm y de porqué tuvieron una época de esplendor y ahora se sienten abandonadas. Rocaviva Laberinto Mágico está en la montaña cerca de el pueblo de Músser y Lles de Cerdanya,donde pocos visitantes llegan hasta aquí.

# data[].attributes.attachment_link.description
Puede una piedra tomar vida ?Quien dijo que las piedras no dicen nada?Caras, ojos abiertos asombrándose de nuestro paso como si quisieran decirnos algo, pero sus bocas están mudas. Aún así sentimos que cada una de estas rocas nos habla, quizás nos quieren contar alguna historia. De porque son así, de porque llegaron aquí.

# data[].attributes.body
Punt de sortida: Estació esqui Aranser

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Entre l'Alt Urgell i la Cerdanya es troben les pistes d'esquí nòrdic d'Aransa, situats a Arànser, municipi descentralitzat de Lles de la Cerdanya. Des d'aquí es pot fer una bonica i fàcil excursió fins el Mirador del Pla de la Llet (2.145m). Una ruta circular per gaudir de l'alta muntanya, dels prats alpins i boscos de pi negre. Al cim, un dels 100Cims de la FECC, les vistes són magnífiques de l'altiplà de la Cerdanya i de la cara nord del Cadí. L'excursió també es pot fer a l'hivern, amb raquetes de neu, si s'hi escau, augmentant la dificultat de la ruta.

Distància: 6,5 km.

Tempo: 1 hora (només d'anada)

Inici: pistes d'esquí d'Aransa

Deixar el cotxe a l'aparcament de les pistes d'esquí i anar cap a la pista de terra que hi ha al costat de la caseta on venen els fortet. La pista condueix fins el refugi de Prat de Miró. S'hi pot arribar en cotxe però cal vigilar l'estat de la pista. D'aquesta manera s'escurça la caminada.

Seguint la pista, abans d'arribar al refugi, trobarem una bifurcació. Cal seguir per l'esquerre. Si aneu a la dreta us portarà a les Pollineres i a l'Estany de la Pera. Continuar fins el pal indicador on s'abandona la pista. Si heu anat amb cotxe fins el refugi trobareu un camí que enllaça amb el de la ruta a peu a Coll de Queralt.

Seguim caminant fins l'arbreda i la nova pista que a l'hivern es una de les pistes d'esquí de fons. Aquesta condueix a uns bonics prats on, a la part superior, es troba el refugi de Prat de Miró.

La pista continua pujant, de manera suau, travessant un bosc de pi negre. Arribats a la bifurcació cal seguir per la dreta, cap a Coll de Dalt. S'arriba tot xino-xano a través d'un ample espai obert de prats alpins a Coll de Queralt.

La pista fa un gir a l'esquerre i segueix pujant, de forma suau, al llarg de la carena. Trobareu algunes marques de color vermell. Són les marques que segueixen les pistes a l'hivern. En aquest cas les seguirem a la tornada, variant el recorregut.

Una columna amb un isard forjat de ferro i un vèrtex geodèsic coronen el cim. Una bonica balconada amb unes excel·lents vistes cap a la Serra del Cadí i l'altiplà de la Cerdanya, des de la Tossa Plana de Lles fins els pics d'Envalira a Andorra..

Per no fer la tornada pel mateix camí podeu seguir les marques vermelles que, travessant el bosc, segueixen el traçat de les pistes de raquetes de neu. Es baixa fins el Coll de Queralt i allà ens desviem seguint les marques vermelles. S'arriba a la unió de pistes agafant el camí de la dreta durant uns metres fins trobar un petit sender que baixa endinsant-se per la pineda.

A partir d'aquí cal anar seguint les marques vermelles. El camí està fresat i no té pèrdua, només cal estar atent al creuar algun prat per no perdre les marques. El sender creua algun petit torrent, on trobareu passeres de fusta.

S'arriba a l'esplanada de les pistes, on s'ha deixat el cotxe.

Altres llocs d'interès

# data[].attributes.attachment_link.description
Entre l'Alt Urgell i la Cerdanya es troben les pistes d'esquí nòrdic d'Aransa, situats a Arànser, municipi descentralitzat de Lles de la Cerdanya. Des d'aquí es pot fer una bonica i fàcil excursió fins el Mirador del Pla de la Llet (2.145m). Una ruta circular per gaudir de l'alta muntanya, dels prats alpins i boscos de pi negre.