# data[].attributes.body
He triat aquesta cançó ja que personalment m'agrada molt el seu ritme però m'agradaria reflexionar sobre la seva lletra alhora. Jo vaig conèixer aquesta cançó degut a que forma part de la banda sonora de la pel·lícula Barcelona, nit d'estiu. Trobo que és molt adient ja que hi apareixen diferents tòpics de la poesia trobadoresca: la gelosia que sent l'amant cap al marit, l'amor secret, l'entrega absoluta de l'enamorat i l'amor obsessiu. Potser es poden entendre més clarament si es veu la pel·lícula però bé, intentaré explicar-ho el millor possible.

# data[].attributes.body
Artistes: Joan Dausà i el Tipus d'Interès
Estil: Pop
Any: 2012
Joan Dausà és un músic, actor i presentador nascut a Sant Feliu de Llobregat el 1979. És conegut per la seva banda de música pop: Joan Dausà i els Tipus d'Interès. Amb aquest grup ha enregistrat quatre treballs i ha realitzat diverses gires de concerts. A més, son els autors de la banda sonora de les pel·lícules Barcelona, nit d'estiu (per la qual va rebre un premi Gaudí) i Barcelona nit d'hivern.

# data[].attributes.body
Avui l'Albert arriba a l'hora
Em dona el cava
I el poso en fred
I arriben l'Hèctor i la Clara
Porten la nena adormida en el cotxet
I obro la porta a la Judit
Avui vens sola, m'encanta el teu vestit
I va arribant tota la colla
Quan son a taula trec el sopar
Un menjar exquisit, vull
provar aquest vi
Qui vol cafè? Hi ha gintònics també
Juguem al joc d'aquelles nits d'estiu
No parleu tant fort que la nena que la nena dorm
I l'Hèctor diu:
Jo mai mai he desitjat fer un petó a la Judit
I afegeix:
Jo mai mai he desitjat que deixés al seu marit
Tothom em mira i ningú beu
I aquell dard emmetzinat
Se m'ha clavat al cor
I ho reconec i faig un glop
I veig que tots riuen de cop
Però la Judit aixeca el got, em mira i diu:
Jo mai mai no he pensat que seria més feliç al teu costat
Jo mai mai no he pensat que seria més feliç al teu costat
I jo em congelo i ella beu

# data[].attributes.attachment_link.title
JO MAI MAI - videoclip oficial (HD) - JOAN DAUSÀ

# data[].attributes.body
Aquesta cançó ens explica una història: una colla d’amics de la infància, que ara ja son adults, es reuneixen per sopar després de molt de temps. Cap al final de la nit decideixen jugar a “jo mai mai”, un joc que consisteix en que una persona diu una cosa que mai ha fet i aquells que si que ho hagin fet han de beure.

# data[].attributes.body
Aquesta cançó parla d'un amor no correspost en el que el noi s'il·lusiona i s'entrega plenament a la noia de la qual està enamorat. Malgrat, en aquest cas, la noia li dóna una espurna d'esperança, el seu amor mai acaba siguent recíproc. També trobem el tòpic en el qual el noi idealitza a la noia i arriba un punt en el que es submergeix a un amor obsessiu en el qual si no aconsegueix el que vol s'enfonsa. Com en la poesia trobadoresca, es menciona diverses vegades al marit de l'enamorada i la gelosia que sent el protagonista de la història. Es tracta la gelosia com una sensació bonica i romàntica. Aquesta concepció que tenim d'ella, crec que ha originat molts problemes en la nostra societat actual. Si ens hi posem a pensar, m'agradaria formular aquesta pregunta: La cançó hagués estat enfocada de la mateixa manera si la noia fos qui li va darrere al noi?

# data[].attributes.body
A la segona estrofa trobem dos tipus de rimes: en els dos primers versos, rima consonant masculina i els dos últims no hi trobem cap rima.
La quarta estrofa presenta la mateixa rima que l'anterior.
La cinquena, conté rima assonant masculina ( entre els versos II I IV ) i no hi ha rima entre els versos I i III.
Finalment, la mètrica de les estrofes és anisosil·làbica.

# data[].attributes.body
Anàfora: La repetició de la frase "Jo mai mai ".
Antítesi: "Tothom em mira i ningú beu ".
Interrogació retòrica: "Qui vol cafè?"
Metàfora del mal que fan les paraules: "I aquell dard emmetzinat se m'ha clavat al cor".

# data[].attributes.body
El far del sud (1998, album “Nou” )

Sopa de Cabra és un grup de rock català (també podria considerar-se pop-rock ja que les seves són cançons força melòdiques), originat a Girona, que va començar l’any 1986 i avui en dia segueix treballant i fent música, després d'un llarg descans. Els components del grup són: Gerard Quintana (cantant), Josep Tihó (primer guitarrista), Joan "Ninyín" Cardona /Jaume "Peck" Soler (segons guitarristes), Francesc "Cuco" Lisíc (baixista), Pep Boch (baterista) i Julio Lobos/Eduard Font (teclista).
Al llarg de la seva carrera discogràfica han publicat disset albums amb diverses versions de cadascun, l’últim dels quals (“Cercles”) va ser realitzat l’any 2015.

La cançó El far del sud és una cançó publicada al disc "Nou" el 1998, escrita per Gerard Quintana, el cantant del grup.

# data[].attributes.body
La va trobar a una sala mig buida,

buscant un somni, fugint del dolor,

Entrant pels ulls va sentir mil espurnes,

Aquella història va canviar-li el món.

Va perdre-ho tot, la partida i la vida,

Cada ciutat li esmicolava el cor,

Només el far de sud ella es mira,

Segueix la flama fins que res no es mou.

I empeny el sol tan bruna, tan forta i prohibida

I es descorda la brusa, el seu cos un somriure viu.

Et donaria amor si poguessis tornar-me'n

Et donaria amor si ens poguéssim mirar

Et donaria el món si poguessis parlar-me

Ho donaria tot si et pogués estimar.

Tantes nits va pagar per tenir-la

Tantes excuses per anar tot sol,

Però cada cop amb un plor la perdia,

La llum s'apaga quan la sort es pon.

I el seu record s'estima en ciutats adormides,

I somia fins l'alba el seu far sense vida trist.

Et donaria amor si poguessis tornar-me'n

Et donaria amor si ens poguéssim mirar

Et donaria amor si volguessis parlar-me

t’ho donaria tot si et pogués estimar.

Tremolant poc a poc surt del cine,

Sessió de nit avui ja és l'últim dia,

S'endú el cartell, arriba a casa i l'espia,

L'Habitació es transforma en un mon nou.

I li escriu cent mil cartes la busca i viatja,

I el seu centre s'escapa perd l'ordre i la casa.

I apaga el sol tan bruna, tan feble i prohibida

S’enfonsa en les ombres, el seu cos un somriure viu.

Et donaria amor si poguessis tornar-me’n

et donaria amor si pogués ser veritat

et donaria el món si poguessis parlar-me

t’ho donaria tot si et pogués estimar.

Et donaria amor...

# data[].attributes.body
Una persona, segurament un noi, durant tota l'estona parla d'ella, de la noia de la que està enamorat, incloent algun element de desripció física. En la lletra podem veure que diu moltes de les coses que ella fa. Però, hi ha estrofes en les que parla del que ell fa que demostren com d'enamorat n'està, fins i tot arribant al punt d'un possible assetjament cap a ella. Però, sembla que el seu és un amor impossible.
Això, podem confirmar-ho ja que El far de sud està inspirada en fets reals: Gerard Quintana, el cantant, en una sessió de cine s'enamora d'una actriu de la pel·lícula que ha vist ( El faro del sur, d'aquí el títol de la cançó), i escriu sobre ella idealitzant-la, ja que mai l'ha vist en persona. D'aquesta manera també entenem la frase "tantes nits va pagar per tenir-la", ja que en un principi podem pensar que es pot tractar d'una prostituta, però en realitat és un personatge totalment fictici una pel·lícula.

# data[].attributes.body
Lligant el significat de la lletra amb la poesia trobadoresca podem trobar-ne diversos tòpics.
Veiem, per exemple, la idealització de l'estimada: com la col·loca en una posició més elevada que la seva deixant clar el fet del seu amor incodicional , fins a cert punt, obsessiu, i com se sent (trist i somia amb ella) quan se n'adona i accepta que mai podrà tenir cap mena de contacte real amb ella.
A més, deixa clara la impossibilitat del seu amor (diu que ella és "prohibida" dos cops ) i la llunyania que hi ha entre ells.

# data[].attributes.body
A les estrofes llargues i a la tornada trobem rimes majoritàriament assonants d'estructura A - B - A - B (és a dir, el primer vers rima amb el tercer i el segon amb el quart).
Les petites estrofes de dos versos cada una que trobem just abans de cada tornada (exceptuant-ne la última) tenen rimes més aviat dintre d'un mateix vers, també assonants ("bruna" i "forta" amb "prohibida", o "s'estima" amb "adormides").
En quant a la mètrica, els versos de les estrofes més llargues són de deu i onze síl·labes, intercalats.
Els versos de les estrofes curtes d'abans de la tornada tenen tretze i catorze síl·labes.
I els versos de la tornada són de dotze i onze síl·labes, també intercalats respectivament.

# data[].attributes.body
És una cançó del 2018 dels Catarres, un grup de música català d'estil pop-folk. Els seus components són Èric Vergés i Jan Riera, d'Aiguafreda, i Roser Cruells.
Tenen 5 discos, el primer tret a 2012.

# data[].attributes.body
Per tu

no sóc un dels teus amants

però creuo l'Himàlaia per tu

i robaré dotze diamants,

un per cada lluna plena

Per tu

jugo a daus amb el perill

Ballo sobre lava per tu

aguantaré tota la nit
sense dormir

El que jo vull és cantar-te fins que arribi l'alba

tornar-me a embriagar amb el teu perfum

mentre a fora el món va donant voltes

I riure fins que ens falti l'aire

memoritzar els racons del teu cos nu

tan fora del comú

Per tu

no seré mai un esclau

però guanyaré la guerra per tu

i lluito fins l'últim assalt amb les apostes en contra

Per tu

atrapo bales amb les dents

i domaré les feres per tu

accelero sense frens,
de zero a cent

Més enllà més amunt jo voldria seguir-te

Més enllà més amunt al costat més salvatge

# data[].attributes.body
És una cançó de Doctor Prats, un grup format el 2014 per 7 nois de Terrassa .  Aquest tema és de 2018, i hi està inclòs al seu nou àlbum "Venim de lluny".

# data[].attributes.body
Tu fas que el temps s'aturi,

Tu fas que el nord es torni sud,

Nomes tu tombes tots els murs.

Tu fas fugir les penes,

Tu fas que tot tingui un sentit,

Fas que s'encengui aquesta nit.

Si estic amb tu sento que cada demà serà millor que ahir.

Fas que les nits s'allarguin hores i

hores, i que els dos cremem per
dins(Va al vers de dalt, no hi cap)

Somiem fent ballar les estrelles al nostre compàs.

I es que tu fas que allà a l'Antàrtida hi hagi un clima tropical.

Només amb la mirada enderroques qualsevol imperi medieval.

Un somriure pot acabar amb els pitjors dels meus mals.

Tu seràs la tempesta

Que s'endurà la por

I que mai més tornarà,

Seràs la meva sort.

Tu seràs la conquesta

Dels dies que vindran,

I seràs aquelles les nits

Que mai hem oblidat.

Tu fas que el temps s'aturi,

Tu fas que el nord es torni sud,

Noms tu tombes tots els murs.

Tu fas fugir les penes,

Tu fas que tot tingui un sentit,

Tu fas que s'encengui aquesta nit.

Tu fas d'un dilluns un divendres, fas brotar flors al desert,

Fas reflotar el Titanic un altre cop perquè destrossi l'iceberg.

Fas que 365 dies l'any siguin com primavera.

I és que ta-ta-ta tan sols tu ets capaç d'escalfar el meu hivern,

Tu em fas pecar i després m'arranques de les portes de l'infern,

I si estic amb tu m'és igual que perdem l'últim tren.

Tu seràs la tempesta...

# data[].attributes.attachment_link.title
Els Catarres - Fins que arribi l'alba (2018)

# data[].attributes.attachment_link.title
Doctor Prats - Tu fas [Venim de Lluny, 2018]

# data[].attributes.body
Aquesta cançó parla sobre el que ell faria si el seu estimat o estimada l'estimés.
És la seva utopia, el que li faria feliç.

# data[].attributes.body
El tòpic més significatiu és el de l'amor com a desig, com a cosa no recríproca i com a fantasia.
La base de les poesies trobadoresques és l'amor impossible, com a somni, com a : que passaria si...

# data[].attributes.body
Aquesta cançó ens explica l'efecte que l'estimat té sobre el que estima. Tot el que li passa són coses bones i positives.

# data[].attributes.body
A aquesta segona cançó hi identificem el que sent l'autor  (el trobador)en vers a l'estimat o estimada. A la major part de poesies trobadoresques es parla sobre el que l'enamorat sent. Aquesta cançó és tota l'estona exemples d'això.

# data[].attributes.body
A aquesta cançó no hi ha una rima tan clara com a l'anterior.
Les rimes més destacades son assonants: Por-sort, medieval-mals, murs-sud, vindràn-oblidat...
També destaquen les següents rimes consonants: hivern-infern, sentit-nit.

La mètrica de les dues primeres estrofes es la següent:
Tenen tres versos cadascuna, per tant és un tercet. El primer vers
de cada estrofa és heptasílab, mentre que el segon i el tercer són octosílabs.
A partir d'aquí hi ha un canvi de ritme molt notable, sembla que la cançó no sigui la mateixa.
Les estrofes passen de tenir tres versos a tenir-hi sis.

# data[].attributes.body
Seguidament, faré un anàlisi de recursos retòrics que trobem a la cançó, per estrofes:
A la primera estrofa podem trobar una metàfora ("entrant pels ulls va sentir mil espurnes") volent expressar la seva sensació quan va veure-la.
A la segona estrofa hi ha una altra metàfora ("cada ciutat li esmicolava el cor") referint-se a que a cada ciutat on anava li pasava alguna cosa que li feia mal  d'alguna manera (també cal destacar que canvia la persona de la es parla: a la primera estrofa parla d'ell i en aquesta d'ella).
La tercera estrofa té una altra metàfora (i no serà la última) ("i empeny el sol") que vol donar a entendre que, com diu a continuació, és una persona forta que és capaç de suportar coses dures de la seva vida. Seguidament, a la mateixa estrofa hi ha un asíndeton i una metonímia al mateix vers ("el seu cos un somriure viu") ja que hauria d'haver-hi algún element relacionant com ara "el seu cos és un somriure viu".  En aquest cas es refereix a que el cos d'ella el fa somriure, o és com un somriure per a ell.
Les tornades tenen anàfores ("t'ho donaria tot si pogués",  "poguessis" o "poguéssim"  afegint-ne l'infinitiu de diversos verbs.
La cinquena estrofa conté una hipèrvole ("la llum s'apaga quan la sort es pon")...
A la sisena estrofa trobem dues metàfores: "el seu record s'estima en ciutats adormides" voll dir que somia amb ella, i "el seu far sense vida trist"  fa referència al títol de la pel·lícula El faro del sur , i trist ja que sap que és fictici.
La vuitena estrofa té una hipèrbole a l'últim vers ("l'habitació es transforma en un món nou"), quan té el pòster de l'actriu per tant la seva habitació és molt diferent ja que és com si ella fos allà, però altre cop, només és una imatge.
I "espia" el cartell, per tant això és un altre recurs estilístic del qual no n'estic segura).
I en la novena estrofa parla sobre com intenta contactar amb ella, enviant-li cartes, buscant-la, viatjant-la (una persona no pot ser viatjada, i aquí tornem a trobar el recurs que no sé ben bé). I de nou parla del Sol, però aquest cop l'apaga, i diu que és feble i que s'enfonsa en les ombres (metàfora) (referint-se a que reconeix altre com la impossibilitat de que es compleixin els seus desitjos... però el seu cos segueix sent un somriure viu.

# data[].attributes.body
El recurs retòric més repetit és l'anàfora (repetició del "Tu fas" al llarg de la cançó).
Les hipèrboles són molt presents, ja que l'autor exagera el que sent d'una manera molt forta.

# data[].attributes.body
Al començament de moltes estrofes hi ha una anàfora (Per tu).
Hi ha hipèrboles, gran exageraccions, ja que per exemple, és impossible que per amor algú pugi parar bales amb les dents.
Es veu una personificació del perill, ja que no es pot jugar a daus amb allò.

# data[].attributes.body
Deixant de banda la tornada, s'identifica clarament una rima consonant. Ex:amants-diamants;dents-frens-cent.
La tornada no hi té una rima tan clara; a la primera estrofa no hi ha i a la segona n'hi ha una: Nu-comú. És una rima assonant.
En el referent a la mètrica, cada estrofa (tret de la tornada) comença amb un bisílab: Per tu, acompanyat de 4 versos d'entre 7 i 9 sílabes (tret del que dona pas a la tornada). Aquesta, com que el format no deixava, hi ha estrofes mal col·locades. En comptes de 6 versos, són 3. No hi ha rima.

# data[].attributes.body
Personalment, és una cançó que havia escoltat molt, ja que ha sigut tendència aquest estiu. Sí, és una cançó molt comercial, perfecta per a sortir de festa i per a ballar com si no hi hagés un demà. El seu ritme ho deixa clar.
Per una altra banda, la lletra em sembla molt maca i molt adient per al tema que estem treballant, el dels trobadors.
A més, qui no ha idealitzat mai un amor?

# data[].attributes.body
El primer cop que vaig escoltar aquesta cançó, el que més em va sobtar va ser el ritme, ja que no és gens convencional, hi ha poques cançons amb un canvi de temps tan marcat.
A part d'això, la lletra em fascina, m'encanten els exemples donats, i la seva senzillesa .
A més, clarament es veu la felicitat que li aporta l'estimada o l'estimat, que fa que visqui en una altra realitat.
He de dir que aquest sentiment és només una fase de l'amor trobadoresc, ja que després hi ve la depressió, la tornada a la realitat.

# data[].attributes.body
Aquesta, és una cançó que m'agrada molt. Ja sigui per la seva lletra o per la seva melodia, és una cançó preciosa que que ara m'agrada més ja que he pogut descobrir el seu veritable orígen, una cançó basada en fets reals.
A més, porto escoltant el grup des que era ben petita i me'n recordo d'escoltar aquesta cançó al cotxe.

# data[].attributes.body
Torna'm (2015, album "Temerario")

Itaca Band és un grup de musica format el 2008 a Moncada i Reixac, i l'estil de música de les seves cançons és una barreja del reggae, el punk i la música llatina, d'entre altres gèneres musicals. Malgrat la majoria de les seves cançons sigui en castellà, també tenen d'altres en català d'allò més exitoses.
Els seus integrants actualment són l'Albert García (cantant), l'Unai Eizagirre, Francesc Cruz  i Jordi Sanz (guitarristes), el Kel Sangüesa (baixista), Ulisses Cerdó (trompetista),  Pol Verbón (baterista), Marta Trujillo (cantant secundària), Pau Lobo (altre perscussió),  Álex Huguet i Carlos Máquez (trombó).

Torna'm, pertanyent al disc "Temerario" compta amb la col·lavoració del grup català Txarango, cantada pels vocalistes d'ambdós grups.

# data[].attributes.body
He triat aquesta cançó ja que hem porta molt bons records de quan anava al càmping amb els meus avis. Mai m'havia fixat en la lletra fins ara i cerc que és necessari reflexionar sobre ella. Hi apareixen diferents elements típics de l'amor cortès com l'entrega absoluta de l'enamorat o la mort per amor.

# data[].attributes.body
Txarango és un grup català format a Barcelona l'any 2010 per deu nois de Sant Joan de les Abadesses. Son un grup molt versàtil, han fet cançons utilitzant diferents gèneres artístics com ara el reggae, la cúmbia, el dub, el pop o la salsa. La dansa del vestit és una cançó escrita l'any 2012 que forma part del seu segon, únic i emocionant disc anomenat Benvinguts al llarg viatge.

# data[].attributes.body
Cerca innocent algun tresor com un petó de licor una tarda vora el foc
cerca l'essència de l'amor tan màgic tan diví abraçat a un arc de sant martí
vols la dansa del vestit vull la lluna dins del llit fer-te la cullera a mitjanit
em quedaré despert recordo el que vas dir ets tan macu tan petit
en tens prou amb els teus dits la manera de mirar són aquests ulls marró clar
que em tornen boig drecera al món demà i més on el temps i el sol no marxen mai

Desperto de nou i sóc allà camí de tu
d'entre totes les estrelles jo vull estar amb tu
ets tot allò que em porta a mi "inclús" la mort
i em fa més fort, vull ser un camí, un caminar amb el cor

Bon dia, llur llum seré amb un petó matiner
oceànica sensació recordo aquella olor
tan dolç i a poc a poc fent-nos l'amor aïllats de
la mirada del món reflexiu i convençut
que colze a colze junts som molt més que un
bonica vola amunt i molt amunt jo sempre seré amb tu

Desperto de nou i sóc allà camí de tu
d'entre totes les estrelles jo vull estar amb tu
ets tot allò que em porta a mi "inclús" la mort
i em fa més fort, vull ser un camí, un caminar amb el cor
Desperto de nou i sóc allà camí de tu
d'entre totes les estrelles jo vull estar amb tu
ets tot allò que em porta a mi "inclús" la mort
i em fa més fort, vull ser un camí, un caminar amb el cor.

# data[].attributes.body
Si sapiguessim la resposta,
si obeissim als de dalt,

si el nostre cor no fos culpable d'haver-nos fet tant mal.

Si només amb un somriure
tot s'hagués resolt,

si les bases del conflicte
no fossin qüestions d'amor.

Si tu i jo no fossim sempre partidaris de dir no

a totes les bogeries que venen de l'altre món.

Si la terra no fos plana,
si aquest somni fos finit,

et diria que t'estimo en la foscor.

Torna'm les paraules de les mans

que són les importants,

que amb els seu joc ens farem grans.

Torna'm aquelles ales de l'amor,

l'essència d'un sol cor,

junts serem sempre molt més forts.

Potser mai vam ser tan nobles
per cridar-nos sense por,

un candau a cada orella
per donar-nos la raó.

Però demà podrem parlar-nos cadascú des del seu lloc,

que tinc ganes d'estimar-te
i que m'estimis tal com sóc.

Si tu i jo no fossim sempre partidaris de dir no

a totes les bogeries que venen de l'altre món.

Si la terra no fos plana,
si aquest somni fos finit,

et diria que t'estimo en la foscor.

Torna’m les paraules de les mans

que són les importants,

que amb el seu joc ens farem grans.

Torna’m aquelles ales de l’amor,

l’essència d’un sol cor,

junts serem sempre molt més forts.

Trencar la barrera del so

per trobar la manera

de viure sense tenir por

a la vida mateixa.

Trencar la barrera de so…

Per viure sense tenir por!

# data[].attributes.attachment_link.description
Venda d'entrades Final de Gira 18 de Desembre Sala Salamandra (Hospitalet) a www.itacaband.com Enregistrat i editat per Joan Riera www.rderiera.com Si sapiguéssim la resposta, si obeíssim als de dalt, si el nostre cor no fos culpable d'haver-nos fet tant mal. Si només amb un somriure tot s'hagués resolt, si les bases del conflicte no fossin qüestions d'amor.

# data[].attributes.body
Ens explica la història d'un noi que està bojament enamorat d'una noia. Ens canta com és ella i ens diu que és amb l'única persona amb qui vol estar, l'única estrella amb la que vol compartir el seu temps, per qui ho donaria tot, fins i tot la seva vida,  somia què vol fer amb ella i ens diu que el seu desig és tan gran que el fa fort per seguir caminant. Aquest camí, segons ell, té una meta: Ella, la seva única estrella.

# data[].attributes.body
Una relació entre dues persones que no va bé, però sembla que les dos persones s'estimen, però després sembla que tornin a enfadar-se l'una amb l'altra, i així successivament.
També sembla que hi hagi alguna cosa que els impedeixi que la seva relació rutlli, i que no vulguin arriscar-se per por a que els passi alguna cosa, llavors percebem que el seu amor és un amor de lluny.

# data[].attributes.body
L'amor de lluny. Un amor, sens dubte, existent i intens, però amb molts obstacles i dificultats, que fa que les dues persones es distanciin l'una de l'altra, i que s'enfadin. De totes maneres és un amor que persisteix. Que, potser podria tractar-se d'una relació adúltera?

# data[].attributes.body
Aquesta cançó parla d'un amor no correspost. Trobem diferents tòpics de la fin'amors, el més clar és la obsessió que sent ell per ella al dir que és l'única estrella amb la que vol estar, és a dir que no és fixa en cap més noia. Com en els poemes trobadorescos, el trobador (en aquest cas el jo líric de la cançó) se sent més valent, més fort, més generós, més bondadós quan està enamorat. És ella qui ha aconseguit convertir-lo en millor persona.

Hi ha una estrofa de la cançó que es repeteix varies vegades en la qual el noi somia tot el que li agradaria fer amb ella i el que li agradaria que ella sentís per ell. Està tan boig i enamorat que per demostrar-li a la seva amant li diu que és capaç de matar-se.

La cançó té un punt d'esperança

i aquest és el motor que fa que el noi segueixi boig per aconseguir estar amb ella mentre li escriu cançons sense rendir-se.

# data[].attributes.body
La  rima de la primera estrofa és tota una mateixa rima (A - A - A - A - A - A - A - A).
La següent estrofa té la següent estructura: A - B - B - A - C - B
La tornada té rimes A - A - A i B - B - B - B.
Després de la tornada, el versos rimen de la següent manera: A - B - A - B - B - B - A - B.
En tots els casos les rimes són assonants.

Els versos de les estrofes, sense tenir en compte la tornada, tenen entre cinc i set síl·labes.
Els versos de la tornada tenen nou/deu síl·labes, sis i vuit en l'ordre respectiu.
I, en la última estrofa, els seus versos són de vuit síl·labes.

# data[].attributes.body
A la primera estrofa no trobem cap rima entre els versos, però sí que trobem un seguit de rimes internes: En el segon vers, entre diví i martí i en el tercer vers entre llit, vestit i mitjanit.
La segona estrofa conté rima consonant masculina (entre els versos I i II) i rima assonant masculina (entre els versos III i IV).
Finalment, la mètrica de totes les estrofes és anisosil·làbica.

# data[].attributes.body
Cal destacar el polisíndeton al llarg de gairebé tota la cançó, menys les tornades i l'estrofa final ("si").

A la primera estrofa, el segon vers  ("si obeissim els de dalt") és una metàfora que es refereix a si obeissin "els que manen", però no ho fan... I en trobem una altra a "si el nostre cor no fos culpable d'haver-nos fet tant mal" volent dir que els sentiments els han ferit emocionalment.

Seguidament, trobem dues hipèrboles a la segona estrofa com "a totes les bogeries que venen de l'altre món" (ja se suposa que una bojeria és una cosa que vé de l'altre món) o "si la terra no fos plana" (i no ho és). A continuació, doncs, diu que, si tot això fos o no fos així (i ja hem vist que eren coses molt evidents) li diria, l'un a l'altre, que l'estima en la foscor, per tant aquests recursos serveixen per remarcar la dificultat en la que es troben.
A la tornada hi ha més metàfores com "les paraules de les mans", "aquelles ales de l'amor", com si estigués reclamant o demanant que voldria estar igual d'enamorat que com ho estava abans.
La cinquena estrofa conté una hipèrbole ("un candau a cada orella") que parla sobre l'orgull d'aquestes dues persones per admetre o no coses que senten l'una per l'altra, un amor-odi constant, però que al cap i a la fi és amor.
I per acabar, "la barrera del so", una metàfora que simbolitza altre cop possibles obstacles que hi ha entre ells, i trencar-la (realment hi ha amor) per poder, si més no, seguir endavant.

# data[].attributes.body
En aquesta cançó trobem ple de figures retòriques:
Metàfora d'abraçar a la noia amb les cames i els braços mentre dorm: "fer-te la cullera a mitjanit"
Comparació d'un tresor amb un petó seu: “Cerca innocent algun tresor com un petó de licor ..”
Personificació que s'atribueix a una cosa abstracta ja que és impossible que l'amor estigui abraçat a un arc de Sant Martí:  “Cerca l’essència de l’amor tan màgic, tan diví, abraçat a un arc de sant Martí”.

# data[].attributes.body
És una de les cançons amb les que em vaig introduir oficialment en el món de la música en català més actual, també gràcies al meu Esplai. En aquesta també, m'agraden molt tant el ritme com la lletra, i sobretot com passa d'un reggae a un rock-punk que li dona el toc de força a la cançó per poder arrodonir el que vol expressar la seva lletra.