# data[].attributes.body
- feudalisme, lensvæsen, kronvasaller, vasaller
- hierarki
- konge - kirke - adel - fæstebønder/selvejerbønder/stavnsbundne bønder
- pest
- religiøse konflikter - skisma - investiturstrid - skiftende pavestole
- korstog
- fokus på det kristne fællesskab
- individet underlagt slægten/kirken/fællesskabet
- paradis-skærsild-helvede konkrete pejlemærker for livet på jorden
- en vis grad af tjeneste/-naturalieøkonomi og selvforsyning
- territorial konge- og fyrstemagt -- - - simpel vareproduktion
-  arbejdsdeling
- geocentrisk verdensbillede med rødder i den kristne tro
- arveregler (vasaller; ældste sønner)

# data[].attributes.body
- fokus på individets værdi i sig selv
- genfødsel af antik kunst, kultur, litteratur, arkitektur
- centralperspektivet
- opdagelsesrejser
- borgere/købmænd bliver magtfaktor
- voksende handel og produktion
- teknologiske nyopfindelser
- naturvidenskabelige landvindinger
- Leonardo da Vinci, Michelangelo
- heliocentrisk verdensbillede med rødder i videnskabelige observationer
- stændersamfund
-

# data[].attributes.body
1. Hvilke nye riger dannes i Vesteuropa efter Romerrigets undergang?

Frankerriget (Gallien)

Goternes rige (Spanien)

Det longobardiske kongerige (germansk stamme, måske fra Skandinavien, der invaderede det vestromerske Italien.)

Fortsættelse af Det byzantinske rige (ØSTEUROPA)

2. Hvilke områder får germansk sprog, hvilke får romansk? Hvad bestemmer, hvad der blev folkesprog?

Ludvig den Frommes tre sønner skulle dele riget i mellem sig. Den ene søn fik Frankrig, hvor sproget forblev romansk. Den anden søn fik Tyskland, hvor sproget var rent germansk.

Religion ændrer sig med ny hersker, men folkesproget forbliver (det er noget kejseren må tage til sig).

# data[].attributes.headline
Niels Ebbesen og mordet på Grev Gert ("den kullede greve")

# data[].attributes.subject
Niels Ebbesen og mordet på Grev Gert ("den kullede greve")

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Niels Ebbesen var frontfigur i et større jysk oprør imod den tyske panthaver grev Gert 3. (Gerhard 3. af Holsten også kaldet "Den kullede greve"), og er først og fremmest kendt for mordet på denne greve i 1340. Hans fødselsår kendes ikke præcist, men det vides, at han døde den 2. november 1340. Niels Ebbesen stammer med stor sandsynlighed fra den magtfulde adelsslægt Bild fra Nordjylland, som senere også blev kaldt Strangesen.
Danmark pantsat
Efter mange års opløsning af kongemagten havde det danske rige siden 1332 stået uden konge. Hele riget var pantsat til den svensk-norske konge, forskellige fyrster og ikke mindst de holstenske grever: Gert 3. og Johan 3. Grev Gert alene var i besiddelse af hele Fyn og Jylland, dog undtagen Skanderborg slot. Disse områder var pantsat for 100.000 mark sølv.

Den danske adel, især den østjyske, var utilfredse med grev Gert, fordi de var blevet sat uden for indflydelse, eftersom greven og hans folk havde overtaget magten. Dette var den afgørende årsag til, at adelen gjorde oprør mod greven. Niels Ebbesen deltog med stor sandsynlighed i dette politiske magtspil.

I slutningen af 1320'erne og i 1330'erne var der flere forsøg på at smide holstenerne ud med våbenmagt. Junker Otto (søn af Christoffer 2) prøvede f.eks. i 1334. Dette slog dog fejl, og Otto blev fængslet de næste syv år.

I 1339 var situationen blevet så kritisk, at grev Gert samlede sig en hær. Året efter stod han med 4000 lejetropper langt oppe i Jylland. Grev Gert var tvunget til at have lejetropperne for at sikre sit herredømme, fordi han lå i forhandlinger om afståelse af sine pantebesiddelser. En foreløbig aftale blev, at hertug Valdemar skulle overtage grevens besiddelser i Jylland. I bytte skulle grev Gert have hertugdømmet Slesvig på nær Sundeved og Als.
Mordet på grev Gert
Niels Ebbesen blev kendt i riget for mordet på grev Gert efter en dristig aktion i Randers i 1340. Et betydningsfuldt mord, der som led i et større jysk oprør mod greven gjorde det muligt, at Valdemar Atterdag kunne blive konge. Mordet fandt sted enten natten til den 1. eller 2. april. Ebbesen havde ca. 50 mænd med sig, og de trængte ind i grevens sovekammer med vold. Attentatet lykkedes på trods af, at det vrimlede med holstenske lejetropper i byen.

Efter mordet flygtede Niels Ebbesen med sine mænd ud af byen over Randers bro. Inden mordet havde de sørget for, at broens planker let kunne fjernes under flugten. Således kunne de undgå at blive efterfulgt, og det lykkedes Ebbesen og hans mænd at flygte. Kun én af Ebbesens mænd døde under aktionen. Selv døde Niels Ebbesen dog senere på året i kampe ved Skanderborg slot den 2. november 1340. Han blev herefter lagt på hjul og stejle af grev Gerts sønner.

Niels Ebbesen flygter efter mordet på grev Gert. Illustration fra Danmarks Historie i Billeder (1898).
Niels Ebbesens eftermæle
Efter mordet blev Valdemar Atterdag, via nogle indviklede aftaler med bl.a. grev Gerts sønner, konge i Danmark og kunne gradvis genoprette det danske kongedømme. Det er blevet diskuteret af historikere i mange år, om det var mordet på grev Gert, som var afgørende for, at Valdemar Atterdags kunne genetablere kongedømmet. Der hersker dog stadig ikke tvivl om, at mordet havde betydning for den proces, der gjorde dette muligt.

Niels Ebbesen er efterfølgende blevet kendt som nationalhelt og Danmarks befrier, og han er blevet til et symbol på frihed.
Niels Ebbesen i nyere tid
Fremstillingen af Ebbesen som frihedssymbol og nationalhelt begyndte allerede i årene kort efter mordet. F.eks. i folkeviser, krøniker og senere i politiske sammenhænge.

I tiden omkring 2. verdenskrig blev han brugt både fra pro-tysk og anti-tysk side. Det danske nazistparti (DNSAP) brugte hans mindestatue fra Randers i en propagandapjece. Modsat brugte den danske digterpræst Kaj Munk Niels Ebbesen som symbol på modstandskampen i et skuespil.

I dag bruges Niels Ebbesen i flere forskellige sammenhænge. Heriblandt som monument i Skanderborg, i forbindelse med et spisested i Randers og som figur i skønlitterære romaner. Mere end 650 år efter mordet bliver mindet om Niels Ebbesen således stadigvæk holdt i live.

# data[].attributes.attachment_link.description
Niels Ebbesen var frontfigur i et større jysk oprør imod den tyske panthaver grev Gert 3. (Gerhard 3. af Holsten også kaldet "Den kullede greve"), og er først og fremmest kendt for mordet på denne greve i 1340. Hans fødselsår kendes ikke præcist, men det vides, at han døde den 2.

# data[].attributes.headline
Vikinger, kildearbejde: Gruppearbejde om kilde 4+5: 1.Hvilken viden kan vi uddrage fra kilderne?                               2. Kan vi stole på oplysningerne?                          3. Hvilken betydning har kildens ophav?

# data[].attributes.subject
Vikinger, kildearbejde: Gruppearbejde om kilde 4+5: 1.Hvilken viden kan vi uddrage fra kilderne?                               2. Kan vi stole på oplysningerne?                          3. Hvilken betydning har kildens ophav?

# data[].attributes.body
Spørgsmål 6
Hvilken rolle spillede familien/husstanden i periodens landbrugssamfund
bøndernes opgave var at producere mad til hele samfundet og borgernes at handle og drive håndværk.
Husstanden er bestående af far, mor, børn og tjenestefolk.
mændene tog sig af markarbejde og vedligeholdelse af bygninger. kvinderne tog sig af pasning af dyrene og fremstilling af mad og tøj.
Spørgsmål 7
Hvilke samfundsgrupper fik fornøjelse af den økonomiske fremgang 1540-1640? Hvilke blev dårligere stillet?
Godsejerne havde gavn af udviklingen og til en vis grad bønderne. De danske købmænd blev også en større del af eksporthandlen.
Dem med ringere kår var de jordløse husmænd, landarbejdere og lønarbejdere i byerne der blev ramt af prisstigningerne. Samfundet havde svært ved at finde arbejde til det voksende folketal. Hvis man var i stand til at arbejde og ikke havde job blev man stemplet som doven. Kun nogen fik lov til at tigge og kun i deres eget sogn.

# data[].attributes.body
Spørgsmål 8: Hvilke aktiviteter er karakteristiske for Christian d. 4.s virke i begyndelsen af hans regeringstid? Hvorfor gik det ned ad bakke fra midten af 1620'erne?

Han ville vise sig frem, og holdte store fester og glædeligt viste frem af sine mange penge. Han opførte Rundetårn, Børsen, Rosenborg og andre storslåede bygninger for at vise sin magt og velhavende stilling. Han elskede kvinder of fik utallige børn, med mange forskellige kvinder. Danmark var det største land i norden. Også gik det nedad fordi han deltog i slaget ved Lutter am barenberg for at få indflydelse i tyskland, og på den måde vise sig frem for Sverige. Det blev et nederlag og det udnyttede Svenskerne og erobrede noget af Danmark. Danmark afgav derefter Skåne, Halland og Bleikinge til Sverige.

# data[].attributes.body
Kilde 4:
1. man får et indblik i vikingernes dagligdagsvaner og arabernes syn på deres vaner.
2. oplysningerne virker meget troværdige, fordi købmanden ikke et ondt mene med at handle med vikingerne. men får mere af vide hans observationer.
3. kildens ophav er den arabiske købmand.
Kilde 5:
1.

# data[].attributes.body
Kilde 4
1. Vi hører om, at en lille del af befolkningen i Hedeby er kristne mens størstedelen tilbeder Sirius. Vi hører generelt om hvordan befolkningen i Hedeby lever og hvad deres normer og regler er.
2. Den er troværdig fordi det er en beretning, og kilden er lavet under vikingetiden.
3. Arabisk købmand, vi hører fra hans synsvinkel hvordan vikingerne opfører sig.

Kilde 5
1. Vi hører om hvilke traditioner de har og hvordan de lever.
2. Ja den er nedskrevet og årstallet er præcist dateret.
3. Delegationsmedlem, Ibn Fadlan fra Bagdad. Vi hører beretningen fra hans synsvinkel.

# data[].attributes.body
Kilde 4:
1. Hvordan vikingerne var, levende folkefærd, fejre fest for at ære guden, tro, kvinderne er mere moderne.
2. Det kan man godt, fordi han er ikke intra i at der sker noget dårligt med handlen.
3. handelsmanden vil gerne føle sig inspireret, så hvis de udvikler sig, kan han tage udviklingen med hjem.

kilde 5:
1. Ar-rus er udesendt, og oplever hvordan vikingerne lever, kvinderne er ikke frie, stærke i deres tro.
2. Originalen er forsvundet, selvom der står det er en præcis kopi.
3.

# data[].attributes.body
Kilde 4:
1. Kilden beretter om dagligdagen i Hedeby, og oplyser derfor om befolkningens traditioner såsom offerfester hvor guderne æres. Derudover hører man, at vikingerne tilbeder Sirius, selvom en lille gruppe trods alt er kristne. Derfor kan vi også bruge kilden til at få viden om religioner i vikingetiden. Kilden beskriver også hvordan fisk var en vigtig næringskilde, samt lidt om økonomi og kvinders status.
2. Tidsmæssigt passer kilden ind i perioden, den beretter om, så på det punkt opnår den troværdighed. Dog udtaler kilden sig om fx skilsmisse, som er en ting, som ikke umiddelbart kan ses på et enkelt besøg, især ikke taget i betragtning af, at kildens afsender er arabisk, og derfor højest sandsynligt ikke har kunnet kommunikere med vikingerne.
3. Kildens afsender er en fremmed, altså en udefrakommende, og derfor bliver synsvinklen også mere objektiv trods afsenderen selvfølgelig er subjektiv. Derfor er der også stor sandsynlighed for, at han ikke har pakket sine holdninger ind af hensyn til vikingerne, men bare har ytret sin ærlige mening, ud fra det han har set. Det giver point på troværdighedskontoen.
Kilde 5:

# data[].attributes.body
1. Tekst 4: De giver deres gud offergaver. Deres vigtigste næringsmiddel var fisk. Byen havde ikke mange varer og rigdomme. Der fandtes øjensminke. Kvinderne besluttede når de ville skilles.
Tekst 5: Vikingerne var høje. Mændende havde en beklædningsgenstand på der dækkede den ene halvdel af kroppen. De bar økse, kniv og svær. De havde tatoveringer. Kvinderne bar brystspænder. Kvinderne gik også med halsringe af guld og sølv, og antallet af halsringe var bestemt efter mandens formue. De var beskidte.

2. Teksterne er subjektive. Tekst 5 er en kopi da originalen forsvandt. Da teksterne også er holdningsbaseret kan det være svært at vide, om man kan stole på oplysningerne.

3. I tekst 4. er det en araber og man kan derfor være i tvivl om de har kunnet snakke med hinanden, det kan have påvirket deres opfattelse af traditioner og det de måske har kommunikeret om.
Tekst 5: Deres opfattelse er dog også baseret på et øjebliksbillede, fordi de netop bare lige har krydset hinanden på en rejse.

# data[].attributes.body
1. Kilden er et uddrag fra hans samtidshistoriske Skibbykrønike.
2. Poul Helgesen er afsenderen
3. Kilden er blevet nedskrevet i 1519.

Spørgsmål 9:
Hvad var baggrunden for at Europa var den dominerende magt i denne periode?
Baggrunden for, at Europa var den dominerende magt, er på grund af opdagelsesrejsende som fx Amerigo Vespucci og Christoffer Colombus.

De europæiske lande forsøgte hele tiden på at overgå hinanden som kolonisatorer og købmænd.

# data[].attributes.headline
Gruppe 1: Emilija, Cecilie, Tejs, Natascha og Rachel 

# data[].attributes.subject
Gruppe 1: Emilija, Cecilie, Tejs, Natascha og Rachel 

# data[].attributes.body
Analyse af Vilhelm Buhls radiotale.
Kildetype: Radiotale.
Tid: Den 2. september 1942.
Afsender: Den danske statsminister Vilhelm Buhl
Modtagere: Den danske befolkning og besættelsesmagten
Formål:
"Vær med til at gøre det klart for alle [...] som begaar Sabotage eller hjælper med dertil [...] handler mod sit fædrelands interesse."
- Som man kan se er det en stærk opfordring til ikke at lave sabotage.

Analyse "ER DE NAZIST?"
Kildetype: En illegal folder
Tid: December 1943 (Teksten er fra "Frit Danmarks Hvidbog" bind 2, 1946)
Afsender: Frihedsrådet
Modtagere: Den danske befolkning.
Formål: "Det er de næppe, intet menneske med normale instinkter og sund fornuft er Nazist."
- Citatet viser, at det ikke er et forbud at være modstandsmand, ligesom det bliver beskrevet i Radiotalen, det er dog en form for information om at Danmark er under Tysklands besættelse og man skal derfor være forsigtig omkring sabotage.

# data[].attributes.body
tidlig middelalder om kilde 10 (Saxo) og kilde 11. Analyse: se s. 296-297: "Materialekritik"/s. 299: "Forslag til kildegennemgang". Det er en beretning om danskernes erobring af Rygen.

2. Kildens afsender er modstanderen, venderen Helmold.

3. Den er skrevet omkring 1170.
Nej, det er ikke samtidig med begivenhederne.

4. Det er en andenhåndskilde. Han var der ikke selv.

5. Fortælling om hvordan Rügen blev erobret af kong Valdemar.

# data[].attributes.attachment_link.description
Her finder du en oversigt over Danmarks regenter fra Gorm den Gamle til i dag. Fra listen kan du klikke videre til leksikonartikler om regenterne. Der er vidnesbyrd om konger før Gorm den Gamle, men der er stor usikkerhed om hvornår de regerede, hvilken rækkefølge de havde, og hvilket område de regerede over.

# data[].attributes.attachment_link.title
Dannebrog - myten om himmelfaldet i 1219

# data[].attributes.attachment_link.description
Under enevælden var Dannebrog et eksklusivt statsligt og kongeligt symbol. Fra starten af 1800-tallet begyndte flaget imidlertid også at vise hen til det historiske fædreland, og under Treårskrigen (1848-1851) blev Dannebrog såvel som Dannebrogsmyten for alvor folkelige og nationale symboler.

# data[].attributes.headline
Hannah og Frida kilde 10 - sejere end Fie og Cecilie

# data[].attributes.subject
Hannah og Frida kilde 10 - sejere end Fie og Cecilie

# data[].attributes.body
1.
Det er en historieskrivning, fordi det er Saxo, som har nedskrevet det

2.
Afsenderen er Valdemar og Absalon

3.
Den er nedskrevet i danmarkskrøniken, som blev skrevet i 1200-tallet

4.
Det er en andenhåndsberetning, da Saxo ikke selv har oplevet hændelsen

5.
Det danske folk

6.
Væsentlige ting:
Svantevit væltes af Valdemar den stores togt mod venderne - og blev brændt

- Det er en oversættelse, da den originalt blev nedskrevet på latin

# data[].attributes.body
Da vi ved at Saxo er forfatteren bag denne tekst, ved man at den kan være lidt upålidelig da Saxo havde en tendens til at blande fakta og fiktion sammen.

Selve teksten handler om Valdemar den stores togt med venderne, titlen “Svantevits fald” hentyder til at danskerne brændte de hellige symboler som venderne havde, dette inkluderede selvføglelig deres Gud Svantevit.

# data[].attributes.body
1.  Teksten er en historieskrivning

2.  Kildens afsender er Venderen Helmold som var født i Nordtyskland i starten af 1100-tallet

3.  Kilden blev nedskrevet omkring 1170, hvoraf Rygens erobring sker i år 1169.

4.  Selve kilden er en andenhåndskilde

5.  Selve de oprindelige modtagere er det danske folk, da det fortæller om en succesfuld erobring

6. En af de ting der bliver nævnt meget i kilden, er omkring erobringen af Rygen.
Der er også tale om måden de ødelægger et billede af guden, Svantevit.

7.  forfatterens formål med denne kilde er at fortælle om hvordan kong Valdemar betvang rygboernes land

8. Kildens synsvinkel er meget ensidet på at det ikke er Valdemar der er på det gale, men andre der er på den gale side af det hele.

9. Selve den historiske begivenhed som denne kilde nævner, er hvordan Rygen blev erobret

# data[].attributes.body
1. Det er en historieskrivning nedfældet af Saxo.

2. Saxo har skrevet den, men er blevet bedt om det af Valdemar.

3. Kilden er nedskrevet omkring 30 år efter begivenheden, hvilket den selvfølgelig mister lidt troværdighed på.

4. Det er en andenhåndskilde, eftersom Saxo ikke selv har været ved begivenheden, men har hørt om den fra Valdemar.

5. Den danske befolkning har skulle høre om begivenheden, sådan som den i følge Valdemar har fundet sted. Den kan ses lidt som en promovering for Danmark og Valdemar.

6 Kilden beskriver hvordan danskerne under ledelse af Kong Esbern og Sune hugger billedstøtten af guden Svantevit over hvorefter de får byens egne beboere til at slæbe den ud af templet. Om aftenen hugges den i små stykker for at det kan bruges som brænde. Alt det finder sted under erobringen af Rygen. I kilden beskrives det også hvad venderne må have tænkt om alt dette postyr, hvilket selvfølgelig kun kan være gisninger. Sidst står der at danerne bygger en kirke for at "frelse deres sjæle" hvilket selvfølgelig er en subjektiv mening.

7. At promovere Valdemars bedrifter og at få danskerne til at fremstå som et mægtigt folkefærd.

8. Den er præget af Valdemar og hvordan han oplevede begivenheden. Derudover vil han gerne fremstå lidt bedere end han egentlig var.

9.  Den tidlige middelalder/udselttelsen af venderne.

# data[].attributes.body
- Kildens afsender er Venderen Helmold.
- Det er et uddrag fra et værk.
- Den er nedskrevet omkring 1170.  - Målgruppen er Venderne da Helmold skriver til sit eget folk.
- I kilden hører vi om danskernes erobring af Rygen. Det skete under kong Valdemars regeringstid. Der bliver beskrevet hvordan danerne brænder træfiguren af Svantevit og smadrer deres religion.
- Budskabet i dette tekstuddrag er at vise hvor grusomme danerne var mod Venderne.
- Kildens synsvinkel er fra Venderen Helmold. Derfor kan man også diskutere hvor troværdig kilden er, da man ikke hører historien fra danernes synsvinkel.
- Kilden belyser danskernes erobring af Rygen.

# data[].attributes.body
1. Historieskrivning
2. Saxo
3. historien er 1169, men teksten er skrevet i 1200, så den er skrevet senere
4. andenhåndskilde
5. os der skal have viden om valdemar
6.
7. at fortælle om Valdemar
8. valdemars synsvinkel
9. middelalder

# data[].attributes.body
1. Historieskrivning

2. Venderen Helmond omkring 1100-tallet

3. Kilden er nedskrevet 1170 på cirka samme tid.

4. Andenhåndskilde

5. Danskerne

# data[].attributes.body
Kilde 10 :)
1. er en oversættelse af Saxos danmarkskrønike og en
andenhåndsberetning.
2. Saxo Grammaticus
3. Den er skrevet i 1200-tallet. Hermed er den ca. i samme tidsperiode, dvs. tidlig middelalder.
4. Det er en andenhåndskilde, hvor synsvinklen kommer fra Absalon og Valdemar den store.
5. Politisk og tids- sammentid og propaganda skrift
6. Hovedpunkter
- Befaling om nedlæggelse af Svantevit af Kongen igennem Esbern og Sune til venderne mens andre håbede på at Svantevit ville straffe dem som trådt på ham.
- Befolkningen skulle rive væggen og gudebilledet
- De skulle slå reb om afgudsbilledet og slæbe det ud af byen men befolkningen var stadig bange for svantevits kræfter ved sådan en synd, derfor fik de fanger og fremmede (som kom for at tjene penge) gøre dette så gudens vrede kun ville komme sig over disse mennesker.
- Der begyndte at komme forskellige rygter om handlingen i mellem by folket.
- Esbern og Sune tog imod gidsler som ikke var udleveret den foregående dag og høvdinges klerker (præster) blev sendt ind i byen for at undervise folket i kristendommen.
- kokkene slog gudebilledet i så små stykker til at de var brugbare til  ildstederne, templet blevet lavet om til en kirke, pengene til at ødelægge fjendes legemer blev i stedet brugt til at frelse deres sjæle og rygboerne skulle udlevere de skatte som egentlig skulle have gået til svantevit.
7. Forfatterens formål med kilden er at vise og fortælle Danmarks storhed mod andre - i dette tilfælde venderne - og vise kristendommens storhed i forhold til andre.
8. Kildens synsvinkel er Saxo's. Eller rettere Absalons da han fik Saxo til at skrive denne krønike og dermed højst sandsynligt også ville vinkle historien til hans fordel.
9. Kilden belyser begivenheden om hvordan Danmark overvandt venderne, fik styre om deres landområde og dermed konverterede dem til kristendommen.

# data[].attributes.headline
Sang om middelalderen med generelle træk for perioden (international synsvinkel)

# data[].attributes.subject
Sang om middelalderen med generelle træk for perioden (international synsvinkel)

# data[].attributes.attachment_link.title
Historien om Danmark: Sen middelalder | DRTV

# data[].attributes.attachment_link.description
Lars Mikkelsen fortæller om den sene middelalder fra cirka 1350-1526. Det er en periode, hvor Danmark forvandler sig fra at være en splittet nation til at blive en nordisk stormagt. Det begynder med en ambitiøs konge, Valdemar Atterdag, der får chancen for at genopbygge Danmark og det fortsætter med hans datter Magrete, som helt uventet formår at sætte sig på magten i Danmark.

# data[].attributes.headline
Historien om Danmark: tidlig middelalder

# data[].attributes.subject
Historien om Danmark: tidlig middelalder

# data[].attributes.attachment_link.title
Historien om Danmark: Tidlig middelalder | DRTV

# data[].attributes.attachment_link.description
Lars Mikkelsen fortæller om Danmark i den tidlige middelalder i 1100-tallet, hvor borgerkrige raser. Det er historien om, hvordan biskoppen Absalon og Kong Valdemar den Store begynder at skabe stabilitet og fremgang i Danmark. Men også om hvordan de sammen starter store krige syd for os.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De institutioner, der skulle hjælpe kongen med at udøve sin magt, endte ofte med at begrænse hans magt.

De institutioner, der skulle hjælpe kongen med at udøve sin magt, endte ofte med at begrænse hans magt.

De fleste vikingefund får et langt liv i de samme trygge omgivelser. Men ikke 'Roskilde 6'...

BOGOMTALE: Både i Rusland og resten af verden taler vi sjældent om begivenhederne ved østfronten under 1. verdenskrig. Hvorfor egentlig?

BOGOMTALE: Både i Rusland og resten af verden taler vi sjældent om begivenhederne ved østfronten under 1. verdenskrig. Hvorfor egentlig?

# data[].attributes.attachment_link.title
Saxos Danmarkshistorie vækker opmærksomhed i udlandet

# data[].attributes.attachment_link.description
De institutioner, der skulle hjælpe kongen med at udøve sin magt, endte ofte med at begrænse hans magt. De institutioner, der skulle hjælpe kongen med at udøve sin magt, endte ofte med at begrænse hans magt. De fleste vikingefund får et langt liv i de samme trygge omgivelser. Men ikke 'Roskilde 6'...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Som vist i seneste afsnit af 'Historien om Danmark', er liget af biskop Peder Winstrup fra 1679 yderst velbevaret.

Winstrups kiste har været åbnet flere gange tidligere i historien, men det var først da forskerne i 2014 fik mulighed for at scanne kisten, at en næsten 350 år gammel hemmelighed blev afsløret.

Godt gemt i et tykt lag af urter under biskoppens fødder lå et pigefoster i femte eller sjette fostermåned. Der er højest sandsynlig tale om et for tidligt født barn, der er blevet gemt i kisten for at få en hellig følgesvend til himmeriget.

Sikres et liv i himmeriget

Børnedødeligheden var høj i 1600-tallet, og hvis et barn døde, inden det nåede at blive døbt, måtte det ikke blive begravet i indviet jord på kirkegården.

Det drev forældrene til at anvende mere eller mindre desperate metoder for at sikre efterlivet for deres afdøde børn.

- For menigmand i den her tid, havde udøbte børn ikke en chance i efterlivet. Derfor gemte man dem for eksempel i kirkemure eller på andre religiøst ladede pladser for at give børnene i chance i efterlivet, siger Per Karsten, museumschef på Historiska Museum Lund.

Man har fundet små kister gemt i kirkemurenes luftspalter eller under kirkegulvet flere stedet i Skåne, Småland, Värmland, Uppland og Gotland.

Det var heller ikke ualmindeligt at bestikke kirkegårdspersonale eller tjenestefolk til at smugle spædbørnene med i andres kister, så de kunne sikres en begavelse i hellig jord og dermed billet til himmeriget.

Helt tydeligt gemt væk

Forskerne venter stadig på den endelige DNA-test der skal afgøre, om biskop Winstrup og fosteret i kisten er i familie, men Per Karsten er 99 procent sikker på, at det ikke er tilfældet.

Barnet er helt tydeligt gemt, så man ikke skulle opdage det. Godt nok måtte menigmand ikke få sit udøbte spædbarn begravet i hellig jord, men for overklassen var sagen lidt en anden.

Og Winstrup var bestemt en del af overklassen, så hvis der skulle være en relation mellem de to, mener Per Karsten ikke, at der ville være nogen grundt til at skjule barnet:

- Det var normalt blandt folk af Peder Winstrups rang, at man lagde børn i kisten sammen med de voksne. Ofte lagde man de døde spædbørn ved siden af eller på brystet af den voksne. Men det er ikke tilfældet her. Her er det helt tydeligt, at fosteret er gemt væk, siger han.

Måske gemt af tjenestefolk

Så noget tyder på, at det er en af Winstrups tjenestefolk, der har smuglet barnet ned i kisten. Barnet er dødt før Winstrup, og liget er muligvis blevet gemt i en periode, indtil den rette mulighed bød sig:

- Tjenestefolkene har vidst, at Winstrup var syg, og at han ikke blev rask igen. Og hvilken bedre følgesvend kan sådan et lille barn få i efterlivet end en biskop, siger Per Karsten.

Biskoppen og babyen blev i 2015, efter forskerne havde færdiggjort deres undersøgelser, igen begravet sammen i Lund Domkirke.

Se hele afsnittet af 'Historien om Danmark' med mumie-biskoppenpå dr.dk/tv

Mumie-biskoppen kort fortalt

Peder Winstrup blev født i København i 1605 og døde i Lund i 1679.

Han var den sidste danske og den første svenske biskop i Lund, da Skåne i 1658 skiftede fra dansk til svensk.

Winstrup var en magtfuld mand og en af grundlæggerne af Lund Universitet.

Han var en ægte renæssancemand med mange talenter. Foruden at være teolog, var han også professor i fysik og filosofi, arkitekt og havde sit eget bogtrykkeri.

Udstillingen 'Winstrup - manden og mumien' kan ses på Historiska Museum Lund frem til 7. januar 2018. Kilder: Per Karsten, The Guardian, The Telegraph, Sveriges Radio, Lärkartidningen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Det så du ikke på TV: Baby gemt i 300 år gammel mumie-biskops kiste

# data[].attributes.attachment_link.description
Som vist i seneste afsnit af 'Historien om Danmark', er liget af biskop Peder Winstrup fra 1679 yderst velbevaret. Winstrups kiste har været åbnet flere gange tidligere i historien, men det var først da forskerne i 2014 fik mulighed for at scanne kisten, at en næsten 350 år gammel hemmelighed blev afsløret.

# data[].attributes.body
https://time.graphics/line/228685

# data[].attributes.headline
Gruppearbejde om kilde 14+generelle spørgsmål til renæssance/reformation: Poul Helgesen om de protestantiske prædikanter+ sp. s. 311

# data[].attributes.subject
Gruppearbejde om kilde 14+generelle spørgsmål til renæssance/reformation: Poul Helgesen om de protestantiske prædikanter+ sp. s. 311

# data[].attributes.attachment_link.title
The Renaissance: Was it a Thing? - Crash Course World History #22

# data[].attributes.attachment_link.title
Luther and the Protestant Reformation: Crash Course World History #218

# data[].attributes.attachment_link.title
Artists vs TMNT. Epic Rap Battles of History

# data[].attributes.body
4: Sammenlign den protestantiske nadver på billedet s. 77 med den katolske på maleriet s. 50. Hvad er forskellen?:
- side 50: Den udtrykker den katolske tro. Jesus er ikke hængt op på kors

- Side 77:  I forhold til den katolske, er der ikke en direkte forvandling.
ved den katolske kirke, er der meget mere pragt end ved den protestantiske. Påklædningen ser mere simpel ud.

5: Hvorledes kan man forklare hekseprocesserne i 15- og 1600 tallet?
- Det var borgerne i landsbyerne, som udpegede heksene.
- Den første brænding af en heks skete i 1540
- De mente heksene var i ledtog med djævelen og var i stand til at frembringe sygdom og ulykke ved at sige magiske remser.

# data[].attributes.attachment_link.title
Hvem skal bestemme? Interaktive opgaver - HistorieLab

# data[].attributes.attachment_link.description
Interaktive opgaver til temabogen "Hvem skal bestemme?" Der er en quiz med forskellige opgavetyper til hver af bogens 11 kapitler.

# data[].attributes.body
Laura, Laura, Emilija, Lisa & Natascha.

Hvordan fungerer en ikke autoriseret domstol i et besat land?

Hvem har retten til at udstøde dødsdomme over andre? Og med hvilken bemyndigelse?

Hvordan kan man være sikker på, at der virkelig er tale om en stikker og ikke et uskyldigt individ?

Snak i klassen om, hvad filmen fortæller om ovenstående spørgsmål, der også handler om mål og midler. En central replik i filmen lyder: ”Der er ikke noget retfærdigt mere. Der er krig!” Men er der ikke regler i krig?

Er det for eksempel i orden at skyde folk på en mere eller mindre begrundet mistanke? Og hvad, hvis man skyder uskyldige? Eller tjener andres personlige interesser?

Findes der retfærdige krige?

Hvordan forholder filmen sig til disse spørgsmål?

Diskuter i klassen, om der i nyere tid har været lignende emner på den politiske dagsorden, hvor der er tvivl om årsager og bevæggrunde til fatale beslutninger.

# data[].attributes.headline
Arbejdsspørgsmål til de første år af besættelsen (s. 47-54 i "Der er ikke andet at gøre" af Flemming Olsen)

# data[].attributes.subject
Arbejdsspørgsmål til de første år af besættelsen (s. 47-54 i "Der er ikke andet at gøre" af Flemming Olsen)

# data[].attributes.body
1. Hvad er den officielle tyske begrundelse for besættelsen?

Aktionen skulle beskytte Danmark mod at blive inddraget i krigen gennem en engelsk besættelse.

// Tyskland så ikke Danmark som fjender, og der var ikke krig mellem dem.

Kildeanalyse af "Uddrag af lovens behandling i folketinget".

Alsing Andersen:
"[...] er et spørgsmål af usædvanlig karakter og det bør forblive et at være et spørgsmål [...]"
- Han lyder til at være imod loven der forbød kommunistpartiet, da danskerne har deres egen retsopfattelse.

Ole Bjørn Kraft:
"Denne lov er fremkaldt og præget af den ekstraordinære situation, hvori vores land befinder sig. Den er blevet en nødvendig sikkerhedsforanstaltning [...]"
- Kraft og hans parti er for denne lov, da det netop var en sikkerhedsforanstaltning.

Afsender:

# data[].attributes.body
2. (Arbejdsspørgsmål)
- Hvor går grænsen mellem dansk og tysk indflydelse på dansk indenrigspolitik?
Generelt stod tyskerne for den militære magt mens den danske regering unikt havde fået lov til at fortsætte med at have den politiske magt i landet.

- Hvorfor er denne grænse flydende? Denne grænse var dog flydende, fordi at den danske regering kun kunne bibeholdes så længe de stadigvæk holdt sig inden for rammerne, som var sat af den tyske besættelsesmagt. Hvis de modsagde sig tyskernes krav, kunne de risikere at miste magten.

- Hvorfor kan forhandlingspolitikken let blive en glidebane der udhuler dansk suverænitet? Danmarks suverænitet bliver mere udhulet jo mere landet giver sig til tyskernes krav. fordi det således at Tyskland der har magt over Danmark og ikke de almindelige borgere. jo mere tyskerne får igennem, jo mere vil de indføre. så længe tinegene fungerede uproblematisk, reagerede tyskerne ikke.

# data[].attributes.body
Hvilke konsekvenser får Tysklands krig mod USSR for det danske kommunistparti?

- Ca. 70 ledende danske kommunister blev arresteret, og frikorps Danmark bliver oprettet. Det betyder at 12000 frivillige danskere skulle i krig mod Sovjet.

"Uddrag af lovens behandling i folketinget" Kildeanalyse

- Kildetype: uddrag af avisartikel
- Afsenderne er: Alsing Andersen & Ole Bjørn Kraft
- Nedskrevet d. 20 august 1941
- Førstehåndskilder
- Modtagerne er den danske befolkning
- Kilde 1.

# data[].attributes.body
På side 51-52 omtales nationale manifestationer som f.eks. alsang. (dvs. man mødtes i store grupper for at synge fædrelandssange - også her i Esbjerg på Tovet omkring statuen af Christian 9.) Hvordan vil I karakterisere denne protestform? Var der tale om modstand?

1: Protestformen er rolig og iflg. dem er den relativ ufarlig.

2: Der var modstand, men ikke i den samme grad som den der var i modstandgrupper.

Alsang var et bevis for, at danskerne holdt fast i, hvad der var deres, og stod sammen selvom krigen rasende.
De betragtede dem selv, som en del af modstanden, selvom de ikke direkte førte modstand: "Vi stod sammen, bevarede vores værdighed, knyttede næverne og bandede indvendig - dermed var vi alle en del af modstanden."

# data[].attributes.headline
Gruppearbejde om 4 kilder til 9. april 1940 (husk gruppenummer + NAVNE)

# data[].attributes.subject
Gruppearbejde om 4 kilder til 9. april 1940 (husk gruppenummer + NAVNE)

# data[].attributes.headline
Gruppe 4 - Mike, Marie, Fie, Emilie og Lea

# data[].attributes.subject
Gruppe 4 - Mike, Marie, Fie, Emilie og Lea

# data[].attributes.body
4.
4.1:
Kildeanalyse:
a. Nedskrevet samtale
b. 6. september 1945
c. Ove Hoff, P. Munch
d. P. Munch, Ove Hoff og resten af kommitionen.
E. At få en bekræftigelse af forsvarets opgave under krige

4.2:
Kilde 4:
Munch taler om et æressynspunkt. Kommenter hans holdning:

Æressynspunkt: "Vi skal kæmpe, vi skal ofre så og så meget, før vi giver op"

Han tror ikke på at Danmarks befolkning fandt ideen om at kæmpe imod en større magt var en god ide, når det fra start af ville være en tabt kamp. Han forstår dog godt meningen med synspunktet, og hvordan følelsen af ikke at gøre noget når ens land bliver invaderet kan være svært for nogle i befolkningen. Derfor fandt man også iblandt danskerne andre måder at kæmpe kampen mod nazisterne på.
P. Munch viser derfor forståelse overfor, at der var opstået en ny form for kamp, som var af anden karakter, der blev kæmpet af modstandsgrupper. Man opnåede i højere grad resultater, og det blev flere bevidste om.

# data[].attributes.headline
Gruppe 3 - Rachel, Kate, Hannah og Laura x2

# data[].attributes.subject
Gruppe 3 - Rachel, Kate, Hannah og Laura x2

# data[].attributes.body
1.a) kildetype: Officielt Dokument
b) Tid: 9. april 1940
c) Afsender: Udenrigsminister Peter Munch (Den danske regering)
d) modtagere: Hr. von Renthe-Fink (Tyskland)
e) Formålet med kilden er at oplyse Hr. von Renthe-Fink om at den danske regering har modtaget og accepteret deres (Tysklands) forudsætninger for besættelsen af Danmark.

2.a)
Hvordan forsøger udenrigsministeren at "binde" Tyskland til en aftale, der i et vist omfang sikrer et selvstændigt Danmark?
Munch skriver bl.a., at den danske regering "[...] har taget til efterretning, at tyske tropper ikke har betrådt dansk jord i fjendtligt øjemed, samt at den tyske rigsregering ikke har til hensigt ved sine foranstaltninger at antaste kongeriget Danmarks
territoriale integritet og politiske uafhængighed hverken nu eller for fremtiden."
På denne måde giver han udtryk for, at regeringen har accepteret Tysklands forudsætninger for besættelsen, men at den har tolket det som, at Tyskland ikke vil blande sig i Danmarks politiske uafhængighed. Dvs, at for at opfylde disse krav, bliver Tyskland i et vist omfang nødt til at give regeringen indflydelse, så Danmark så vidt muligt kan forblive selvstændigt. Bagefter skriver han desuden, at DK accepterer Tysklands betingelser, selvom den anser det for en krænkelse af Danmarks neutralitet, for at det ikke skal lyde som om, at DK uden videre kapitulerer uden æren i behold.

# data[].attributes.body
Analyser Scavenius' tale i uddrag på side 50. Understreg de ord og vendinger, som I synes er problematiske. (Tyskervenlige) og overvej, hvorfor samtiden egentlig ikke opfattede disse vendinger som problematiske.
"Ved de store tyske Sejre, der har slaaet Verden med Forbavselse og Beundring, er en ny Tid oprunden i Europa, der vil medføre en Nyordning i politisk og økonomisk Henseende under Tysklands Førerskab. Det vil være Danmarks Opgave herunder at finde sin Plads i et nødvendigt og gensidigt aktivt Samarbejde med Stortyskland."

Overvej, hvorfor samtiden egentlig ikke opfattede disse vendinger som problematiske.
- Nogle danskere synes det var godt, at tyskerne kom (Hvidstensgruppen)
- Tyskland havde i forvejen kontrollen over flere lande i Europa. Derfor ville det ikke være godt at gøre modstand, da det kun var England som ikke var besat af Tyskland.

Kildeanalyse:
Kildetype: uddrag af en avisartikel (Rigsdagstiende)
Afsenderne: Alsing Andersen og Ole Bjørn Kraft
Modtagere: Den danske befolkning (offentligheden)
Tid: d. 20 august 1941
Formål: at belyse deres stilling i forhold til kommunistforbud loven.

Af Alsing Andersen
"[...]At tage personer i forvaring er et spørgsmål af usædvanlig karakter og det bør forblive at være et spørgsmål[...]"
"[...]Dette ønsker vi at understrege stærkest muligt i samklang med den retsopfattelse, der er almindelig[...]"
-

Af Ole Bjørn Kraft
"Vil kunne komme i et beklageligt modsætningsforhold til almindelig dansk retsfølelse og blive et brud på grundsætninger"
"Denne lov er frem er fremkaldt og præget af den ekstraordinære situation, hvori vort land befinder sig. Den er blevet en nødvendig sikkerhedsforanstaltning."
- De forstår godt at dette går i mod vores tryghed for enhver borger i lovens læ, men at vi er havnet i en situation, hvor dette er en nødvendighed.

# data[].attributes.headline
Gruppe 1: Julie, Lisa, Nana, Tejs og Cecilie

# data[].attributes.subject
Gruppe 1: Julie, Lisa, Nana, Tejs og Cecilie

# data[].attributes.body
1) Kilde analyse
a: Offentligt dokument
b: 9. april 1940
c: Den tyske rigsregering
d: Det danske folk + den danske regering
e: Forklarer danskerne hvorfor de blev besat og at tyskerne forsøger at beskytte os mod englænderne.

Kilde 1
a) Hvilke argumenter anvender Tyskland for besættelsen?
- Det er England der er de skyldige i krigen.
- Tyskland besætter Danmark for at beskytte mod England.
- Danmark vil ikke være stærke nok til at kæmpe imod engelske og franske styrker.

b) Har teksten indbyggede trusler mod Danmark?
- "Enhver modstand ville og måtte med alle midler blive brudt af de indsatte tyske stridskræfter"
Citatet er en direkte trussel mod Danmark.

c) Det er muligt at beskytte Danmark hvis der ikke er nogen form for modstand fra dansk side.

# data[].attributes.headline
Gruppe 2 - Natascha, Emilija, Sania, Jens og Frida 

# data[].attributes.subject
Gruppe 2 - Natascha, Emilija, Sania, Jens og Frida 

# data[].attributes.body
1.
Kildetype: Det er et opråb (tale)
Tid: 9. april 1940
Afsender: Kong Christian den 10. og statsminister Thorvald Stauning
Modtagere: Det danske folk + den tyske regering.
Formål: Formålet er at fortælle danskerne om at Danmark er besat, samt at fortælle danskerne skal forholde sig roligt og ikke lave modstand.

2.
a: Hvorledes skal befolkningen reagere på den tyske besættelse?
- "[...] og opfordrer derfor befolkningen til rolig og behersket holdning overfor de forhold, som nu er opstået"
Det danske folk skal tage det roligt og enhver modstand kan have alvorlige følger.

b: Hvorfor udsendes denne erklæring mon både af kongen og af statsministeren? Hvorfor mon har kongen sit eget afsnit?
- Kongen er et symbol på det
nationale og skulle berolige befolkningen. Kongen er et nationalt overhoved, men ikke et politisk overhoved, det er Stauning.

# data[].attributes.attachment_link.title
I tysk krigstjeneste. Afsnit 1: Dobbelt forræderi?

# data[].attributes.attachment_link.description
Under hvilken periode af besættelsen førte den danske regering den såkaldte samarbejdspolitik, hvad var et af hovedgrundlagene for samarbejdspolitikken, og hvad var 'Nimandsudvalget'? Test dig selv og bliv klogere på samarbejdspolitikken under besættelsen med denne quiz.

# data[].attributes.headline
Danske frivillige på Østfronten: radioudsendelse med interviews

# data[].attributes.subject
Danske frivillige på Østfronten: radioudsendelse med interviews

# data[].attributes.headline
Gruppe 3: Nana, Laura L, Lea, Frida og Julie

# data[].attributes.subject
Gruppe 3: Nana, Laura L, Lea, Frida og Julie

# data[].attributes.body
Analyse af Vilhelm Buhl radiotale
Afsender: Vilhelm Buhl
Modtager: Danske befolkning og den tyske regering
Formål: Vilhelm Buhl fortæller igennem hans radiotale, at danskerne ikke skal lave sabotage da det kan få alvorlige følger. Han opfordrer til, at alle hjælper hinanden med at stoppe og forhindre sabotage.

Illegale folder: "Er de nazist?" er  skrevet af modstandsfolkene
Afsender: Modstandsfolk
Modtager: Danskere

"Intet menneske med normale instinkter og sund fornuft er nazist"
Modstandfolkene er for sabotage.
De ligger meget vægt på tal og statistikker.
MEN UNDERSTØTTER CITATET DET? ER DET KUN MODSTANDSFOLK DER IKKE ER NAZISTER?
Formål med kilden: De oplyser og opfordrer det danske folk til at melde sig til modstandsgruppen.

# data[].attributes.headline
Gruppe 4: Jens, Marie, Hannah, Emilie og Laura K

# data[].attributes.subject
Gruppe 4: Jens, Marie, Hannah, Emilie og Laura K

# data[].attributes.body
Analyse af Vilhelm Buhls radiotale og den illegale folder "Er de Nazist."

Vilhelm Buhls radiotale
Kildetype: Radiotale
Tid: D. 2. September 1942
Modtagere: Den danske befolkning (især modstandsfolk) men også den tyske besættelsesmagt.
Afsender: Vilhelm Buhl (Den danske regering)
Formål: At forhindre at befolkningen lavede yderlige sabotageaktioner/gjorde modstand samt at advare dem mod konsekvenserne. Derudover gør han Tyskerne opmærksomme på, at regeringen gør en indsats for at holde ro på befolkningen.

Holdninger imod:
"[…] at den, som begår Sabotage, eller hjælper dertil eller overfor myndighederne tilbageholder viden om sabotageplaner eller undlader at medvirke til opklaringen af sabotage, handler mod sit fædrelands interesse."
Han skriver her, at alle som på alle måder handler med modstand over for tyskerne, samtidigt handler mod Danmarks (navnlig regeringens) interesser idet han underforstået ved, at kommer der for meget sabotage, risikerer regeringen at miste deres politiske indflydelse. På den måde vil Danmark være værre stillet overfor tyskerne, end hvis der slet ikke blev begået modstand.

Den illegale folder "Er de Nazist?"
Kildetype: Illegal folder/pjece
Tid: December 1943
Modtagere: Den danske befolkning i særdeleshed folk som er fjendtligt indstillet over for sabotage eller decideret nazister.
Afsender: Danmarks Frihedsråd
Formål: At vække opsigt blandt den danske befolkning og gøre dem opmærksom på modstanden. Derudover har pjecen til hensigt at overbevise modstandere af sabotage/nazisterne om, at modstandsbevægelsens sabotage er den rette vej frem for Danmark.

Argumenter for: " Gør frihedens sag til deres tro ikke Nazismens uværdige talsmænd i radio og pjecer[...]"

# data[].attributes.headline
Gruppe 2 (Sania, Fie, Mike, Lisa og Kate)

# data[].attributes.subject
Gruppe 2 (Sania, Fie, Mike, Lisa og Kate)

# data[].attributes.body
Kilde analyse af Vilhelm Buhls radiotale
Afsender: Vilhelm Buhl
Modtager: Den danske befolkning og den tyske regering
Tid: d. 2 september 1942
Formål: At stoppe sabotagen og vise den tyske regering at den danske regering stadig har kontrollen selvom den stigende modstand.

Holdninger imod:

1. Forstyrrelser af trafikmidler
2. Forringelse af det civile livs produktionsmidler

Kildeanalyse af Frihedsrådets illegale folder "Er De Nazist?"
Afsender: Frihedsrådet
Modtager: For dem i den danske befolkning som ikke mener at sabotage har nogen gavn.
Tid: December 1943
Formål: At informere om sabotagens vigtighed
HUSK HOLDNINGER FOR OG IMOD INKL. CITATER!

Holdninger for: "Forkorter modstandsbevægelsen blot krigen nogle få dage har vi indtjent vor tab af produktionsmidler og samtidig gjort os værdige til at få andel i den hjælp med maskiner og mad, de allierede har lovede alle kæmpende demokratier efter krigen."

# data[].attributes.headline
Eksempel på indholdsfortegnelse og diverse formalia

# data[].attributes.subject
Eksempel på indholdsfortegnelse og diverse formalia

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De østfrontsfrivillige var danske statsborgere, som under 2. verdenskrig meldte sig til tysk krigstjeneste i Waffen SS. De blev dermed en del af det nazistiske Tysklands udryddelseskrig mod Sovjetunionen. De frivillige var forhadte af den danske befolkning, men regeringen accepterede hvervningen som led i samarbejdspolitikken med besættelsesmagten. Efter krigen dømtes de frivillige for at have tjent Tyskland. I eftertiden er de blevet et af besættelsestidens mest kontroversielle emner, fordi de på én gang forbandt Danmark tæt med nazismens forbrydelser og samtidig er blevet set som ofre for den hævngerrighed, der fik frit løb i retsopgøret.

Krigen på østfronten

Tyskland angreb Sovjetunionen den 22. juni 1941, og krigen blev den største og mest brutale militære konflikt i historien. Tyskland førte krigen som en erobrings- og tilintetgørelseskrig, der skulle realisere nazismens mål om at udrydde kommunismen og de slaviske og jødiske folk for at skabe plads (Lebensraum) til tyske bosættelser. Det medførte forfærdelige overgreb mod civilbefolkningen i form af massenedskydninger og nedbrændinger af landsbyer. Men også soldaterne led. De kæmpede ikke blot mod fjenden, men også mod sult og sygdom samt de iskolde russiske vintre. I alt mistede 20 millioner sovjetborgere og 5.5 millioner tyskere livet på østfronten. Af de 6.000 danskere, som tjente i Waffen SS, omkom cirka 2.000.

De frivilliges baggrund

De danskere, som søgte ind i Waffen SS, meldte sig af mange forskellige grunde: politisk overbevisning, sociale motiver eller ren og skær eventyrlyst. De fleste frivillige var dog nazister. Omkring halvdelen var medlem af DNSAP (Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti), og cirka 75 procent var nazistisk sindede. For disse frivillige var det et bevidst politisk valg at søge optagelse i Waffen SS.

En mindre gruppe af de frivillige var konservative, som hovedsagligt meldte sig for at bekæmpe kommunismen. Andre greb blot muligheden for at forlade arbejdsløsheden i Danmark og se verden. Desuden meldte hele 1.500 sig fra det tyske mindretal i Sønderjylland for at deltage i kampen for Tyskland. De fysiske og racemæssige optagelseskrav i Waffen SS var dog så strenge, at kun 6.000 af de i alt 12.000 danskere, som meldte sig, blev optaget.

Den danske viking side om side med den tyske soldat. Plakaten blev brugt til at hverve frivillige til kampen på østfronten. Fra Frihedsmuseets billedarkiv.

Waffen SS og Danmark

Waffen SS udvikledes fra 1933 som en militær gren af den nazistiske organisation SS (Schutzstaffel). Målet med Waffen SS var at skabe en elitehær af politiske og racerene soldater. I 1940 oprettede SS-rigsfører Heinrich Himmler (1900-1945) SS Division Wiking bestående af "germanske" frivillige fra de skandinaviske lande, Benelux-landene, Tyskland og Schweiz. På grund af Waffen SS's politiske afsæt gennemgik de danske frivillige ikke alene militær træning, men også intensiv undervisning i nazistisk ideologi. Under Division Wiking stod det såkaldte Regiment Nordland, som bestod af tyskere, danskere og nordmænd, og som i 1943 dannede grundstammen i SS Pansergrenaderdivision Nordland. Den enhed, hvor flest danskere tjente, var imidlertid Frikorps Danmark.

Frikorps Danmark

Frikorps Danmark oprettedes den 29. juni 1941 i samarbejde mellem SS og det danske nazistparti DNSAP som en motoriseret infanteribataljon på 6 kompagnier af hver 125-175 mand. Frikorpsets første kommandant, Christian Peter Kryssing (1891-1976), var ikke nazist og arbejdede for, at korpset skulle operere som en upolitisk og selvstændig dansk enhed. Han kritiseredes derfor både af nazister blandt de danske frivillige og af de tyske myndigheder, som i 1942 fratog ham kommandantposten for at knytte Frikorps Danmark tættere til SS. I løbet af krigen underlagdes korpset således gradvist SS.

Frikorps Danmark blev første gang indsat på østfronten i maj 1942 i den såkaldte Demjansk-kedel nær Leningrad, hvor Frikorpset skulle bistå omringede tyske tropper. Korpsets nye kommandant Christian Frederik von Schalburg (1906-1942) omkom i de hårde forsvarskampe og blev siden en legende i korpset. I november 1942 indsattes de frivillige nær den russiske by Nevel for at hjælpe med at bremse en sovjetisk storoffensiv.

I 1943 opløstes Frikorps Danmark for under navnet 24. SS Pansergrenaderregiment Danmark (Regiment Danmark) at indgå i den nyoprettede SS Pansergrenaderdivision Nordland. De danske frivillige blev derved regulære Waffen-SS-tropper. Regiment Danmark tjente både i Kroatien, i Oranienbaum-kedlen nær Leninggrad, ved Narva i Estland, ved Riga i Letland og i de sidste kampe i Berlin.

Soldater fra Frikorps Danmark aflægger ed på Langhorn Kasserne ved Hamborg, August 1941. Foto: G. m. b. H. Weltbild. Fra Frihedsmuseets billedarkiv.

Krigsforbrydelser

Tysklands krigsforbrydelser på østfronten omfattede mord på krigsfanger og civile samt nedbrændinger af landsbyer, men omfanget af dansk deltagelse i disse overgreb er ukendt. Der er dog eksempler på, at danske enheder har henrettet fanger. I 1942-43 skulle Frikorps Danmark have bekæmpet partisaner med blandt andre 1. SS Brigade, der ofte deltog i nedskydninger af civile. I sidste øjeblik sendtes Frikorpset dog til fronten i stedet.

Koncentrationslejrene var centrum for det nazistiske folkemord. De var styret af SS, og der foregik derfor udveksling af mandskab mellem lejrene og Waffen SS, således at omkring 100 danske frivillige tjente som vagtmandskab i lejrene. De frivillige havde altså kendskab til forbrydelserne igennem rygter, ved selvsyn og måske endda via aktiv deltagelse, men et større overblik over udryddelserne havde de ikke. I Danmark deltog frivillige desuden i aktionen mod de danske jøder i 1943.

Regeringens og den danske befolknings holdning til de frivillige

På hjemmefronten var de frivillige udstødte og forhadte af den danske befolkning, der betragtede dem som landsforrædere, fordi de kæmpede for besættelsesmagten. Da Frikorps Danmark var på orlov i 1942, kom det således til adskillige voldelige sammenstød mellem civile danskere og frivillige.

De frivillige blev et led i den danske regerings samarbejdspolitik over for Tyskland. En vigtig del af denne politik var at komme med små udspil på eget initiativ for derved at undgå mere omfattende krav fra tysk side. Ved at lade frivillige melde sig mindskede man således risikoen for, at Tyskland ville kræve deltagelse af egentlige danske tropper. I 1941 gjorde regeringen det derfor muligt for officerer midlertidigt at træde ud af den danske hær for at gå i fremmed krigstjeneste.

Retsopgøret efter krigen

Da de frivillige vendte hjem til Danmark, blev de stillet for retten i det retsopgør, som fandt sted efter krigen. Regeringen vedtog en lov, som med tilbagevirkende kraft ulovliggjorde tysk krigstjeneste, skønt den i 1941 havde tilladt den tyske hvervning af danskere. Over 3.000 frivillige idømtes derfor alt mellem et par måneders og fem-seks års fængsel. Dommene blev dog kun udmålt på baggrund af selve krigsdeltagelsen, ikke hvad soldaterne havde foretaget sig ved fronten. Af frygt for, at Tyskland atter ville blive en stormagt, undlod man nemlig at undersøge de tyske krigsforbrydelser.

I eftertiden har de danske østfrontsfrivillige fået et tosidet eftermæle. I egne kredse og erindringsbøger opfatter de sig som nationale helte, der forsvarede Danmark og Europa mod kommunismen, mens de i den bredere befolkning betragtes som landsforrædere. Dommen over de frivillige har dog også været med til at stille spørgsmål ved det juridiske grundlag for retsopgøret efter krigen.

# data[].attributes.attachment_link.description
De østfrontsfrivillige var danske statsborgere, som under 2. verdenskrig meldte sig til tysk krigstjeneste i Waffen SS. De blev dermed en del af det nazistiske Tysklands udryddelseskrig mod Sovjetunionen. De frivillige var forhadte af den danske befolkning, men regeringen accepterede hvervningen som led i samarbejdspolitikken med besættelsesmagten.

# data[].attributes.headline
Danske østfrontsfrivillige - tekster fra folkedrab.dk

# data[].attributes.subject
Danske østfrontsfrivillige - tekster fra folkedrab.dk

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Annonce
Opraab fra Kommandanten for Frikorps Danmark

Danske Mænd!

Med Regeringens Anderkendelse har jeg faaet overdraget Kommandoen over Frikorps "Danmark". - Korpset vil blive sat ind mod den bolchevikiske Verdensfjende, som flere Gange har truet Nordens Sikkerhed og dermed ogsaa vort Fædrelands Frihed og Kultur.

Danske Mænd! Jeg opfordrer Jer til at slutte op i "Danmark"s Rækker, for at vi kan gøre en samlet Indsats mod Bolchevismen.

Danske soldater, som har aftjent eller aftjener deres Værnepligt, kan uden Hensyn til Vaabenart indrulleres i Korpset.

For Danmarks Ære, for vort Folks Frihed og vort Fædrelands Fremtid slutter vi os sammen i Vaabenbroderskab med de Nationer, der allerede er traadt an til Kamp mod Europas og dermed ogsaa mod vort Lands Fjende.

C.P. Kryssing,

Oberstløjtnant, Kommandant for Frikorps "Danmark".

Hvervekontorer over hele Landet
Hovedkontor: Rosenvængets Allé 32 - København Ø.

Kontorerne er aabne i Dag Søndag.

# data[].attributes.attachment_link.title
Opraab fra Kommandanten for Frikorps Danmark - hverveannonce

# data[].attributes.attachment_link.description
Annonce Opraab fra Kommandanten for Frikorps Danmark Danske Mænd! Med Regeringens Anderkendelse har jeg faaet overdraget Kommandoen over Frikorps "Danmark". - Korpset vil blive sat ind mod den bolchevikiske Verdensfjende, som flere Gange har truet Nordens Sikkerhed og dermed ogsaa vort Fædrelands Frihed og Kultur. Danske Mænd!

# data[].attributes.attachment_link.description
Planerne, der i 1943 førte til dannelsen af Danmarks Frihedsråd, blev lagt i villaen på Rosenstandsvej 2 i Ordrup, hvor søstrene Kirsten Munck og Jutta Graae boede. Efter tre år med kun ubetydelig modstand mod den tyske besættelse var den aktive kamp i 1943 vokset i styrke.

# data[].attributes.body
Kilde analyse:
1. Historieskrivning

2. Pul Helgesen

3. Fra 1519

4. Førstehåndskilde - Personen var der, da handlingen skete.

5. Folket? - Prøvet at få folk til den katolske tro igen.

1. Beskriv stændersamfundet på side 74:
samfundet skulle fungere efter guddommelig indstiftet opdeling. Sværdet til adelen - Krone og scepter til kongen - Biblen til præsten - Plejlen til bonden.

2. Det var bønderne mod adelen og adelen vandt.

3. Der skulle fortsat betales tiende i stedet for skulle kongen stå for inddrivelsen og indtægten. de skulle deles i tre dele en går til aflønning af præster, en til vedligehold af sognekirkerne og en til kongen der overtog aflønningen af de nye tilsynsførende superintendenter, hvilket en kort overgang var det nye navn for præster. kirken var ikke længere en selvstændig magt.

# data[].attributes.headline
Middelalderen - Europa, spørgsmål s. 101

# data[].attributes.subject
Middelalderen - Europa, spørgsmål s. 101

# data[].attributes.body
Spørgsmål 8 og 9:

8: Hvorfor har feudalsystemet en tendens til at svække centralmagten?
- økonomimønster
- Magten bliver uddelegeret, så kongen svækker sin egen magt.
- Økonomien selvforsynet, da borgene danner deres egne individuelle samfund. Det vil sige at kongen ikke giver penge til borgene men at de har deres egen måde at få økonomien til at fungere. dette er for eksempel ved at indkræve skat fra dem som er under borgens beskyttelse.

9: Hvad er årsagerne til feudalsystemets fremvækst?
- Lader vasallerne administrerenogle områder.

# data[].attributes.body
5. Hvorfor gik bykulturen i forfald ved overgangen til middelalderen?
-- Fald i befolkningstallet (Frankrigs befolkningstal anslås at være faldet fra c. 6,5 mio. i år 200 til 4,5 mio. i år 600). Hverken veje eller broer blev vedligeholdt i de første århundreder af middelalderen. Godserne blev selvforsynede enheder, hvor håndværksproduktion supplerede en produktion af landbrugsvarer. Byerne ophørte som afsætningsmarkeder for landbrugsprodukter, derved kollapsede vareudvekslingen mellem by og land.

6. Hvordan udviklede fæstesystemet sig og hvorfor? Inddrag citat 4.
-- Det var et system der sikrede bøndernes sikkerhed, på det grundlag at de betalte skat til deres lenherre. Fæstesystemet opstod omkring romerrigets fald, idet den sviftende romerske økonomi førte til stigende skatter som godsejerne undgik ved at blive selvforsynende og gjorde dermed sig selv uafhængige af romerriget. De lokale bønder sluttede op omkring godsejerne for også at slippe for de romerske skatter.

# data[].attributes.body
Spørgsmål 3:
Hvilken rolle spillede kristendommen i Vesteuropa i tidlig middelalder?

Kristendommen spillede en stor rolle, idet den forenede folket til én samlet enhed. Samtidigt blev de stammer, som Frankerriget undertvang sig, tvangskristnet som et symbol på loyalitet over for den Frankiske konge.

Citat kilde 1. (Lovbestemmelse om de undertvungne saksere, omkring 800)

"8. Om nogen... blandt saksernes folk ikke er døbt og vil skjule sig og ikke vil komme til dåben af foragt og vil blive ved at være hedning, da skal han dø døden." Her er det tydeligt, hvor vigtigt det var for frankerne, at sakserne blev kristne. Faktisk var det så vigtigt, at man kunne straffes med døden, hvis man ikke indvilligede i at lade sig døbe. Hvis man på anden måde hånede kristendommen og på en sådan måde (eller på anden vis) var utro mod kongen, kunne det ligeledes straffes med døden.

Spørgsmål 4:
Hvorfor var frankerriget interesseret i det danske område?
Frankerriget var interessede i det danske område, fordi den store handelsby Hedeby lå nær den sydlige grænse. I Hedeby mødtes mange og købte og solgte hinandens varer. Hvis man havde kontrollen

# data[].attributes.body
Herre: Kejser/konge "Den herre Karl, den mest fromme kejser".
Vasal: "Et troskabsforhold mellem en herre og vasal" "Med et rent sind og uden svig og ond vilje fra min side mod ham til ære for hans kongedømme, således en vasal rettelig bør være mod sin herre". Næsten ligesom et patron klient forhold
Lensherre: Kongen, han havde magten.
Lensmand: Man kan blive lensmand når man har været vasal, hvis kongen skænker en jord eller krongods. Man bliver hertug. Fik jorden men skulle have krigstjeneste. Huse kongen og hans følge hvis de kom forbi "

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ordet demokratia blev første gang anvendt af grækerne i slutningen af 500-tallet f.v.t. som betegnelse for en ny organisering af det politiske liv. På samme tid begyndte grækerne at omtale to værdier i deres politiske liv, som byggede på lighedsprincippet: alle mandlige borgeres ret til at tale i den styrende forsamling, isegoria, og lighed i politiske rettigheder, isonomia. Den militære baggrund for denne nyskabelse var det nye våben, galejen, store robåde med vædderstævn. Dette våben krævede et stort øvet og modigt mandskab, som var stærkt motiveret, fordi i åben kamp så overlevede kun hver anden båd-besætning deres første væddering.

Efterhånden som den forsamling, hvor folket mødtes for at drøfte offentlige spørgsmål, blev opfattet som den suveræne myndighed, synes demokrati at have vundet indpas som betegnelse for den nye styreform.

Athens demokrati

Athens demokrati blev indført af Kleisthenes i 507 f.v.t., idet magtens centrum blev flyttet fra valgte embedsmænd til folkeforsamlingen, folkedomstolen og et nydannet femhundredmandsråd. Samtidig blev der gennemført en opdeling af Attika i distrikter og kommuner og givet bestemmelser for deres deltagelse i statsorganerne.

Inden for de klassiske styreformer adskilte demokrati sig fra monarki og tyranni, som er karakteriseret ved, at én person styrer, og fra aristokrati og oligarki, hvor nogle få personer styrer.

Hvem havde stemmeret?

Hvem folket, demos, omfatter, har givet anledning til megen strid og varieret fortolkning. Såvel i det klassiske Grækenland som i moderne tid har man udelukket nogle personer som ukvalificerede. Til alle tider og i alle samfund har man udelukket børn, men grænsedragningen mellem børn og voksne har været omstridt.

I det athenske demokrati udgjorde folket kun et mindretal af den voksne befolkning, idet ikke blot slaver og kvinder var udelukket, men også frie fremmede, dvs. fastboende uden athensk statsborgerskab, metoikerne. Det er først i 1900-tallet, at folket ud fra princippet om almindelig valgret er blevet defineret som stort set alle voksne statsborgere.

Den direkte deltagelse

Hvad det vil sige, at folket styrer, har der også været forskellige opfattelser af. I det klassiske Grækenland og frem til slutningen af 1700-tallet var demokrati forbundet med folkets direkte deltagelse i den politiske beslutningsproces.

Demokratibegrebet var forbundet med bystaten, hvis begrænsede geografiske udstrækning og overskuelige indbyggertal gjorde det muligt at samle borgerne til drøftelse og afgørelse af offentlige anliggender.

Med fremvæksten af den moderne nationalstat blev denne styreform praktisk umulig, og demokratiseringen af store, folkerige nationalstater skete derfor gennem opbygningen af et repræsentativt demokrati, hvori folket vælger medlemmerne af et repræsentationsorgan med et eller flere kamre.

I et repræsentativt styre placeres den politiske autoritet eller myndighed, dvs. retten til at træffe bindende politiske beslutninger, helt eller delvis i en valgt forsamling. Oprindelig var udpegningen af politiske myndighedspersoner gennem valg et aristokratisk princip. Ved valg skulle de mest kvalificerede til myndighedsposterne udpeges. Det demokratiske princip for udpegning af personer til myndighedsposterne var derimod lodtrækning og rotation, idet alle borgere blev anset for at være tilstrækkeligt kvalificerede.

Repræsentativt styre før 1800-tallet

Elementer af folkestyre i form af repræsentativt styre var sparsomme før 1800-tallet, og hvor de fandtes, blev de ikke betegnet med ordet demokrati. Heller ikke i Schweiz, hvor man længe kombinerede elementer af direkte og repræsentativt folkestyre, blev ordet anvendt til betegnelse af styreformen.

Baggrunden var, at ordet og begrebet demokrati i Platons og Aristoteles' ånd blev tillagt en negativ vurdering; det betegnede sammen med tyranni og oligarki en slet styreform over for de gode styreformer monarki, aristokrati og politeia. Demokrati blev opfattet som de manges styre i deres egen interesse, de fattiges herredømme over de rige uden hensyn til loven og helheden, kort sagt "pøbelvælde".

Indtil slutningen af 1700-tallet blev demokrati og repræsentation anset for uforenelige størrelser. Denne opfattelse finder udtryk i 1762 hos Jean-Jacques Rousseau i Du Contrat social og findes stadig så sent som i den schweiziske forfatning af 1848.

Foreningen af demokratiet og det repræsentative styre

Med den amerikanske uafhængighed i 1776 samt den føderale forfatning af 1789 og med Den Franske Revolution samme år begyndte imidlertid en tilnærmelse mellem demokrati og repræsentativt styre, hvilket første gang fandt udtryk i Thomas Paines Rights of Man fra 1792. Foreningen af begreberne demokrati og repræsentation var imidlertid en langsom proces, som i første omgang fandt sted i USA og navnlig vandt frem efter 1828 med Andrew Jacksons demokratiske parti.

I Europa var det især de engelske utilitarister, der begyndte at kombinere demokrati og repræsentation, således James Mill i Essay on Government (1820); men det var frem for nogen Alexis de Tocqueville, der med bogen De la Démocratie en Amérique (1. del 1835, 2. del 1840) banede vej for en forening af begreberne.

Dette dannede fra midten af 1800-tallet baggrunden for udviklingen af den indtil da usete styreform: det repræsentative demokrati, hvor folket ikke direkte tager de politiske beslutninger eller kun undtagelsesvis i form af folkeafstemninger. Folkets hovedopgave bliver at vælge og kontrollere beslutningstagerne. Den militære baggrund for udviklingen af det repræsentative demokrati var, at våbenproduktionen blev effektiviseret og våbnene derfor billiger og derved blev det muligt at stille med større hære. Samtidigt betød jernbanen og bedre veje, at man bedre kunne transportere forsyninger til de større hære.

Denne forening af demokrati og repræsentativt styre finder klart udtryk hos John Stuart Mill i Considerations on Representative Government (1861), hvori han dog betoner repræsentanternes uafhængighed af vælgerne og nødvendigheden af en langsom og forsigtig udvidelse af valgretten.

Polyarki

Udviklingen af det repræsentative demokrati indebærer ikke blot en forening af demokrati og repræsentativt styre og en reduktion af den folkelige deltagelse, men også muligheden for repræsentation af forskellige anskuelser og interesser i nationalstater, som gennemgående er mere heterogene end små bystater. Den nye styreform, som udviklede sig gennem 1800- og 1900-tallet, er også blevet kaldt , fordi den spreder magten mellem konkurrerende partier og organisationer.

Det danske demokrati eller polyarki er karakteristisk ved, at det er et repræsentativt styre med grundlovssikrede, individuelle rettigheder, dvs. personlig frihed samt politiske friheder som ytrings-, forenings- og forsamlingsfrihed, lige og almindelig valgret, hemmelig stemmeafgivning, forholdstalsvalg, etkammersystem og parlamentarisme. Denne styreform er indført gradvis og er resultat af såvel udenlandsk påvirkning som af debatter og kampe gennem generationer.

Det danske demokratis historie

Det første brud med den enevældige styreform fandt sted i 1834, da der med De Rådgivende Provinsialstænder blev indført et første element af repræsentativt styre. Kampen for en fri forfatning blev ført af De Nationalliberale og Bondevennerne i 1830'erne og 1840'erne.

Junigrundloven af 1849 var et voldsomt skridt fremad, men betød langtfra overgangen til en demokratisk styreform. Den indeholdt en grundlovssikring af de individuelle rettigheder, en magtdeling mellem kongen og Rigsdagen samt en betydelig udvidelse af valgretten.

Afgørende for udviklingen af det danske demokrati blev i slutningen af 1800-tallet Venstres kamp mod Højre om folketingsparlamentarismen, dvs. anerkendelse af det princip, at regeringen skal sammensættes på en måde, der kan accepteres af Folketingets flertal. Regeringen hævdede derimod kongens ret til frit at vælge sine ministre. Det parlamentariske princip blev først anerkendt med Systemskiftet i 1901, og samtidig blev hemmelig stemmeafgivning indført.

Udviklingen i 1900-tallet

Det næste store skridt i Danmark fandt sted 1915-1920, dels med gennemførelsen af lige og almindelig valgret for såvel mænd som kvinder, dels med overgangen til forholdstalsvalgmåden. Den seneste demokratisering fandt sted i 1953 med afskaffelse af Landstinget og indførelse af mulighed for folkeafstemning.

I 1960'erne og 1970'erne omfattede det antiautoritære oprør blandt ungdommen, studenteroprøret, også en kritik af det repræsentative demokrati. En vision om et samfund med et demokratisk, snarere end et hierarkisk forhold mellem myndighederne og borgerne førte til forslag om et deltagelsesdemokrati, på engelsk participatory democracy, hvor borgerne i højere grad og på flere områder skulle inddrages i udformningen af de beslutninger, der former rammerne for deres tilværelse.

Forslag om brugerrepræsentation i offentlige institutioner, om decentralisering, såkaldt nærdemokrati, og forslag om udvidet mulighed for folkeafstemning kan ses som udslag af denne holdning til det repræsentative demokrati.

Socialt demokrati

Demokratiske idéer har fra den politiske styreform bredt sig til andre dele af samfundet. Med socialt demokrati sigtes der til en udvidelse af borgernes rettigheder fra det politiske til det sociale område, navnlig mht. retten til arbejde og social tryghed, uddannelse og sundhed, "velfærdsstaten". Disse krav blev især fremført af arbejderbevægelsen og Socialdemokratiet, men fandt i øvrigt i årene efter 2. Verdenskrig bred tilslutning i det danske samfund.

Økonomisk demokrati

Med økonomisk demokrati sigtes der dels til en reform af ejendomsforholdene, således at der vil ske en spredning af ejendomsretten til produktionsmidlerne, dels til en reform af ledelsesstrukturen på arbejdspladserne, således at medarbejderne selv vil kunne bestemme eller få afgørende indflydelse på, hvordan produktionen skal tilrettelægges. Socialdemokratiets forslag om økonomisk demokrati, ØD, og overskudsdeling, OD, i 1970'erne og 1980'erne mødte kraftig modstand fra borgerlig side og blev ikke gennemført.

Industrielt demokrati

Forslag om industrielt demokrati, ID, har derimod vundet indpas lidt efter lidt gennem bestemmelser om samarbejdsudvalg, medarbejderrepræsentation i aktieselskabsbestyrelser, sikkerhedsrepræsentanter mv., men en gennemgribende reform af arbejdsgivernes ret til at lede og fordele arbejdet har der ikke været tale om.

Mens demokrati frem til slutningen af 1700-tallet var et kontroversielt begreb, har det i tiden derefter vundet almindelig anerkendelse i form af repræsentativt demokrati. Stort set alle hævder, at de går ind for demokrati. Højst forskelligartede styreformer rundt om i verden ønsker at betegne sig som demokratiske, og demokrati synes i dag at kaste en særlig legitimitet over det politiske liv. Ofte er der dog ganske stor modstrid mellem ord og handling og mellem teori og praksis.

En fortsat demokratisering synes derfor påkrævet og kan i nutiden navnlig tænkes på tre områder:

Demokratiet, eller rettere polyarkiet, i nationalstaterne kan for det første udbygges dels ved i højere grad at inddrage borgerne i den politiske beslutningsproces, fx gennem folkeinitiativ, folkebegæring, borgerforslag og hyppige folkeafstemninger, og dels ved at udvide demokratiet til det økonomiske område.

Demokratiet kan for det andet udbredes til flere nationalstater, navnlig i Asien, Afrika, Mellemøsten og Latinamerika, hvor der stadig findes autoritære styreformer.

For det tredje kan demokratiet udbygges på det overnationale niveau i mellemfolkelige organisationer, fx i EU, som løbende kritiseres for at have demokratisk underskud.

Professor emeritus, Aarhus Universitet

# data[].attributes.attachment_link.title
demokrati - Læs om folkestyret fra antikken til nu - lex.dk

# data[].attributes.attachment_link.description
Ordet demokratia blev første gang anvendt af grækerne i slutningen af 500-tallet f.v.t. som betegnelse for en ny organisering af det politiske liv. På samme tid begyndte grækerne at omtale to værdier i deres politiske liv, som byggede på lighedsprincippet: alle mandlige borgeres ret til at tale i den styrende forsamling, isegoria, og lighed i politiske rettigheder, isonomia.

# data[].attributes.attachment_link.description
The theme of "Goodnight Saigon" is the poor treatment Vietnam War veterans received. The lyrics are about Marines in battle bonding together, fighting their fears and trying to figure out how to survive. The singer, a United States Marine, sings of "we" rather than "I," emphasizing that the Marines are all in the situation together.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
This is a list of songs about the Cold War.

"1999" by Prince - "Yeah, everybody's got a bomb, We could all die any day" - referring to nuclear proliferation.

"2 Minutes to Midnight" by Iron Maiden - refers to the Doomsday Clock, the symbolic clock used by the Bulletin of the Atomic Scientists. In September 1953 the clock reached 23:58, the closest the clock ever got to midnight. This occurred when the United States and Soviet Union tested H-bombs within nine months of one another.

"99 Luftballons" by German singer Nena - the song imagines a world where the release of 99 balloons triggers governments to scramble fighter jets to intercept them, ultimately leading to total nuclear annihilation.

"A Great Day for Freedom"

"Back in the USSR" by the Beatles - expresses the singer's great happiness on returning home to the USSR from the United States; political observers saw it as pro-Soviet.

"Balls to the Wall" - about human rights.

"Be Not Always", a 1984 song from The Jacksons' Victory LP

"Bonzo Goes to Bitburg" - written in reaction to the visit paid by U.S. president Ronald Reagan to a military cemetery in Bitburg, West Germany, on May 5, 1985

"Breathing" by Kate Bush - about a foetus aware of what is going on outside the womb and frightened by nuclear fallout, which implies that the song is set either during a nuclear war scare or a post-apocalyptic birth

"Bullet the Blue Sky" - originally written about the United States' military intervention during the 1980s in the Salvadoran Civil War

"Christmas at Ground Zero" by "Weird Al" Yankovic

"Crazy Train" by Ozzy Osbourne - main theme of the song is criticism of Cold War.

"Cult of Personality" by Living Colour

"Dancing with Tears in My Eyes" by Ultravox

"Defcon" by Impakt (Dunk Yer Funk Records)

"Defcon One" by Pop Will Eat Itself

"Dominion/Mother Russia"

"Eighties" by Killing Joke

"Epitaph" by King Crimson

"Eve of Destruction"

"Everybody Wants to Rule the World" by Tears for Fears

"Everyday Is Like Sunday"

"Forever Young" by Alphaville

"Fortunate Son" by Creedence Clearwater Revival - discusses the sons of "fortunate" men in America who avoided the draft to Vietnam thanks to their family's wealth or prestige.

"Games Without Frontiers"

"Goodnight Saigon" - about the Vietnam War.

"God, Country and My Baby" is a 1961 song written by John Dolan and performed by Johnny Burnette.

"Great Atomic Power" by Charlie Louvin - using the fear that nuclear bombs could wipe out the world to invoke repentance.

"Hammer to Fall"

"Hello Vietnam" written by Tom T. Hall and recorded by Johnnie Wright, 1965

"Heroes" by David Bowie - a love song depicting lovers kissing "by the wall"; many songs from Bowie's "Berlin Trilogy" albums invoke themes of the Cold War, as they were recorded in West Berlin.

"Holidays in the Sun" by the Sex Pistols

"I Won't Let the Sun Go Down on Me" by Nik Kershaw

"It's a Mistake" by Men at Work

"Land of Confusion" by Genesis

"Lawyers, Guns and Money"

"Leningrad" by Billy Joel

"Morning Dew"

"Mutually Assured Destruction" by Gillan

"New Frontier (song)" by Donald Fagen

"Nikita" - a love song set against the East German border: the singer describes his crush on a beautiful border guard whom he cannot meet because he is not allowed into the country.

"Nuku pommiin"

"Ordinary People" - 1987 - A Canadian pop rock song by 'The Box' drawing contrasts between life in USA and USSR.

"Party at Ground Zero"

"Radio Free Europe" by R.E.M.

"Ready or Not" by Bananarama, about escaping over the Berlin Wall to reunite with lover

"Red Star Falling" by Saxon

"Renegade" by Steppenwolf

"Right Here, Right Now" by Jesus Jones

"Ronnie - Talk To Russia!" - cover says "Featuring Ronald Reagan and Mikhail Gorbachev"

"Russians" by Sting - about hoping the "Russians love their children too" because that could be the only thing to save them from destruction if the East and West keep provoking each other

"Seconds (song) by U2"

"Since Yesterday" by Strawberry Switchblade

"So Long Mom (A Song For World War III)", by Tom Lehrer

"Soviet Snow", by Shona Laing

"State of the Nation" by Industry

"Stranger in Moscow" by Michael Jackson

"Subterraneans"

"The Fletcher Memorial Home"

"The Tide Is Turning" by Roger Waters

"The Wall" by Steppenwolf

"This Cold War With You" by Floyd Tillman

"Two Tribes" by Frankie Goes to Hollywood

"Two Suns in the Sunset" by Pink Floyd

"Washington Bullets" by The Clash - from the Sandanista! album (a reference to the communist rebel group in Nicaragua), the song condemns American anti-communist military activity in Latin America, ending with criticism of other major superpowers during the era

"We Didn't Start the Fire" by Billy Joel - a cleverly structured list of historical events of the Cold War period from the 1950s-1980s

"Weeping Wall" by David Bowie - described by Bowie as intending to evoke the misery of the Berlin Wall (see the description of Heroes above)

"When the Wind Blows" also by David Bowie

"White Train" by Bananarama, about the train that carried nuclear missiles across the US

"Wind of Change" by Scorpions

"With God on Our Side" by Bob Dylan, "I've learned to hate the Russians, All through my whole life, If another war comes, It's them we must fight"

# data[].attributes.attachment_link.description
This is a list of songs about the Cold War. "1999" by Prince - "Yeah, everybody's got a bomb, We could all die any day" - referring to nuclear proliferation. "2 Minutes to Midnight" by Iron Maiden - refers to the Doomsday Clock, the symbolic clock used by the Bulletin of the Atomic Scientists.

# data[].attributes.attachment_link.title
Pink Floyd Final Cut (13) - Two Suns In The Sunset

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
De 13 amerikanske kolonier - en historie om hvordan geografien formede Englands nordamerikanske kolonier by En historie om...

# data[].attributes.attachment_link.title
De 13 amerikanske kolonier - en historie om hvordan geografien formede Englands nordamerikanske kolonier by En historie om...

# data[].attributes.attachment_link.description
Episoden fortæller om de 13 amerikanske koloniers geografi, samfund og historie før de erklærede sig selvstændige i 1776.

# data[].attributes.attachment_link.title
The Nordic Bronze Age / Ancient History Documentary

# data[].attributes.headline
Rurik-dynastiet - Ruslands herskere i middelalderen

# data[].attributes.subject
Rurik-dynastiet - Ruslands herskere i middelalderen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Historiske dynastier og familier

Rurik-dynastiet | middelalderlige russiske herskere

Rurik-dynastiet , fyrster af Kievan Rus og senere Muscovy, der ifølge traditionen var efterkommere af den varangiske prins Rurik , der var blevet inviteret af folket i Novgorod til at herske over denne by ( ca. 862); Rurik-fyrsterne bevarede deres kontrol over Kievan Rus og senere Muscovy indtil 1598.

Ivan III (styret 1462-1505) konsoliderede fra en sikker trone de gevinster, hans far, Vasily II, havde vundet. "Samlingen af ​​de russiske lande", ...

Ruriks efterfølger Oleg (d. 912) erobrede Kiev ( ca. 882) og etablerede kontrol over handelsruten, der strækker sig fra Novgorod langs Dnepr-floden til Sortehavet . Igor (angiveligt Ruriks søn; regerede 912-945) og hans efterfølgere - hans kone, St. Olga (regent 945-969) og deres søn Svyatoslav (regerede 945-972) - udvidede deres territorier yderligere; Svyatoslavs søn Vladimir I (St. Vladimir; regeret ca. 980-1015) konsoliderede dynastiets styre.

Vladimir udarbejdet den første Kievan Rus lov kode og indførte kristendommen ind i landet. Han organiserede også Kievan Rus-landene i et sammenhængende forbund ved at fordele de større byer blandt hans sønner; den ældste skulle være storfyrste over Kiev, og brødrene skulle efterfølge hinanden og bevæge sig op ad byhierarkiet Yaroslav den vise

Få eksklusiv adgang til indhold fra vores første udgave fra 1768 med dit abonnement. Tilmeld dig i dag

Vladimir Monomakh
Ikke desto mindre etablerede forskellige grene af dynastiet deres egen styre i de største centre i landet uden for Kiev - Halicz, Novgorod og Suzdal Andrew Bogolyubsky

Alexander Nevsky (1252-63) efterfulgte sin bror Andrew; og Alexanders brødre og sønner efterfulgte ham. En yderligere tendens til fragmentering flyttede imidlertid ingen til Vladimir, men forblev i deres regionale sæder og sikrede deres lokale fyrstelige huse. Således grundlagde Alexanders bror Yaroslav (storfyrste af Vladimir, 1264-71) huset til Tver , og Alexanders søn Daniel grundlagde huset Moskva .

# data[].attributes.attachment_link.description
Rurik-dynastiet, fyrster af Kievan Rus og senere Muscovy, der ifølge traditionen var efterkommere af den varangiske prins Rurik, der var blevet inviteret af folket i Novgorod til at herske over denne by (ca. 862); Rurik-fyrsterne opretholdt deres kontrol over Kievan Rus og senere Muscovy indtil

# data[].attributes.attachment_link.title
Mads Mikkelsen og Struensee på Rigsarkivet

# data[].attributes.attachment_link.title
Struensee og Kastellet | Ep. 8 | Dansk Retshistorie med Ditlev Tamm

# data[].attributes.attachment_link.title
Caroline Mathilde - Struensee og strømpebåndene (HD)

# data[].attributes.headline
Rusland - Ukraine krig - explained on a map

# data[].attributes.subject
Rusland - Ukraine krig - explained on a map

# data[].attributes.attachment_link.title
The Russo-Ukrainian War Explained on a Map

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Citizens of Russia, friends,

I consider it necessary today to speak again about the tragic events in Donbass and the key aspects of ensuring the security of Russia.

I will begin with what I said in my address on February 21, 2022. I spoke about our biggest concerns and worries, and about the fundamental threats which irresponsible Western politicians created for Russia consistently, rudely and unceremoniously from year to year. I am referring to the eastward expansion of NATO, which is moving its military infrastructure ever closer to the Russian border.

It is a fact that over the past 30 years we have been patiently trying to come to an agreement with the leading NATO countries regarding the principles of equal and indivisible security in Europe. In response to our proposals, we invariably faced either cynical deception and lies or attempts at pressure and blackmail, while the North Atlantic alliance continued to expand despite our protests and concerns. Its military machine is moving and, as I said, is approaching our very border.

Why is this happening? Where did this insolent manner of talking down from the height of their exceptionalism, infallibility and all-permissiveness come from? What is the explanation for this contemptuous and disdainful attitude to our interests and absolutely legitimate demands?

The answer is simple. Everything is clear and obvious. In the late 1980s, the Soviet Union grew weaker and subsequently broke apart. That experience should serve
as a good lesson for us, because it has shown us that the paralysis of power and will is the first step towards complete degradation and oblivion. We lost confidence for only one moment, but it was enough to disrupt the balance of forces in the world.

As a result, the old treaties and agreements are no longer effective. Entreaties and requests do not help. Anything that does not suit the dominant state, the powers that be, is denounced as archaic, obsolete and useless. At the same time, everything it regards as useful is presented as the ultimate truth and forced on others regardless
of the cost, abusively and by any means available. Those who refuse to comply are subjected to strong-arm tactics.

What I am saying now does not concerns only Russia, and Russia is not the only country that is worried about this. This has to do with the entire system of international relations, and sometimes even US allies. The collapse of the Soviet Union led to a redivision of the world, and the norms of international law that developed by that time - and the most important of them, the fundamental norms that were adopted following WWII and largely formalised its outcome - came in the way of those who declared themselves the winners of the Cold War.

Of course, practice, international relations and the rules regulating them had to take into account the changes that took place in the world and in the balance of forces. However, this should have been done professionally, smoothly, patiently, and with due regard and respect for the interests of all states and one's own responsibility. Instead, we saw a state of euphoria created by the feeling of absolute superiority, a kind of modern absolutism, coupled with the low cultural standards and arrogance of those who formulated and pushed through decisions that suited only themselves. The situation took a different turn.

There are many examples of this. First a bloody military operation was waged against Belgrade, without the UN Security Council's sanction but with combat aircraft
and missiles used in the heart of Europe. The bombing of peaceful cities and vital infrastructure went on for several weeks. I have to recall these facts, because some Western colleagues prefer to forget them, and when we mentioned the event, they prefer to avoid speaking about international law, instead emphasising the circumstances which they interpret as they think necessary.

Then came the turn of Iraq, Libya and Syria. The illegal use of military power against Libya and the distortion of all the UN Security Council decisions on Libya ruined the state, created a huge seat of international terrorism, and pushed the country towards a humanitarian catastrophe, into the vortex of a civil war, which has continued there for years. The tragedy, which was created for hundreds of thousands and even millions of people not only in Libya but in the whole region, has led to a large-scale exodus from the Middle East and North Africa to Europe.

A similar fate was also prepared for Syria. The combat operations conducted by the Western coalition in that country without the Syrian government's approval or UN Security Council's sanction can only be defined as aggression and intervention.

But the example that stands apart from the above events is, of course, the invasion of Iraq without any legal grounds. They used the pretext of allegedly reliable information available in the United States about the presence of weapons of mass destruction in Iraq. To prove that allegation, the US Secretary of State held up a vial with white power, publicly, for the whole world to see, assuring the international community that it was a chemical warfare agent created in Iraq. It later turned out that all of that was a fake and a sham, and that Iraq did not have any chemical weapons. Incredible and shocking but true. We witnessed lies made at the highest state level and voiced from the high UN rostrum. As a result we see a tremendous loss in human life, damage, destruction, and a colossal upsurge of terrorism.

Overall, it appears that nearly everywhere, in many regions of the world where the United States brought its law and order, this created bloody, non-healing wounds and the curse of international terrorism and extremism. I have only mentioned the most glaring but far from only examples of disregard for international law.

This array includes promises not to expand NATO eastwards even by an inch. To reiterate: they have deceived us, or, to put it simply, they have played us. Sure, one often hears that politics is a dirty business. It could be, but it shouldn't be as dirty as it is now, not to such an extent. This type of con-artist behaviour is contrary not only to the principles of international relations but also and above all to the generally accepted norms of morality and ethics. Where is justice and truth here? Just lies and hypocrisy all around.

Incidentally, US politicians, political scientists and journalists write and say that a veritable "empire of lies" has been created inside the United States in recent years. It is hard to disagree with this - it is really so. But one should not be modest about it: the United States is still a great country and a system-forming power. All its satellites not only humbly and obediently say yes to and parrot it at the slightest pretext but also imitate its behaviour and enthusiastically accept the rules it is offering them. Therefore, one can say with good reason and confidence that the whole so-called Western bloc formed by the United States in its own image and likeness is, in its entirety, the very same "empire of lies."

As for our country, after the disintegration of the USSR, given the entire unprecedented openness of the new, modern Russia, its readiness to work honestly with the United States and other Western partners, and its practically unilateral disarmament, they immediately tried to put the final squeeze on us, finish us off, and utterly destroy us. This is how it was in the 1990s and the early 2000s, when the so-called collective West was actively supporting separatism and gangs of mercenaries in southern Russia. What victims, what losses we had to sustain and what trials we had to go through at that time before we broke the back of international terrorism in the Caucasus! We remember this and will never forget.

Properly speaking, the attempts to use us in their own interests never ceased until quite recently: they sought to destroy our traditional values and force on us their false values that would erode us, our people from within, the attitudes they have been aggressively imposing on their countries, attitudes that are directly leading to degradation and degeneration, because they are contrary to human nature. This is not going to happen. No one has ever succeeded in doing this, nor will they succeed now.

Despite all that, in December 2021, we made yet another attempt to reach agreement with the United States and its allies on the principles of European security and NATO's non-expansion. Our efforts were in vain. The United States has not changed its position. It does not believe it necessary to agree with Russia on a matter that is critical for us. The United States is pursuing its own objectives, while neglecting our interests.

Of course, this situation begs a question: what next, what are we to expect? If history is any guide, we know that in 1940 and early 1941 the Soviet Union went to great lengths to prevent war or at least delay its outbreak. To this end, the USSR sought not to provoke the potential aggressor until the very end by refraining or postponing the most urgent and obvious preparations it had to make to defend itself from an imminent attack. When it finally acted, it was too late.

As a result, the country was not prepared to counter the invasion by Nazi Germany, which attacked our Motherland on June 22, 1941, without declaring war. The country stopped the enemy and went on to defeat it, but this came at a tremendous cost. The attempt to appease the aggressor ahead of the Great Patriotic War proved to be a mistake which came at a high cost for our people. In the first months after the hostilities broke out, we lost vast territories of strategic importance, as well as millions of lives. We will not make this mistake the second time. We have no right to do so.

Those who aspire to global dominance have publicly designated Russia as their enemy. They did so with impunity. Make no mistake, they had no reason to act this way. It is true that they have considerable financial, scientific, technological, and military capabilities. We are aware of this and have an objective view of the economic threats we have been hearing, just as our ability to counter this brash and never-ending blackmail. Let me reiterate that we have no illusions in this regard and are extremely realistic in our assessments.

As for military affairs, even after the dissolution of the USSR and losing a considerable part of its capabilities, today's Russia remains one of the most powerful nuclear states. Moreover, it has a certain advantage in several cutting-edge weapons. In this context, there should be no doubt for anyone that any potential aggressor will face defeat and ominous consequences should it directly attack our country.

At the same time, technology, including in the defence sector, is changing rapidly. One day there is one leader, and tomorrow another, but a military presence in territories bordering on Russia, if we permit it to go ahead, will stay for decades to come or maybe forever, creating an ever mounting and totally unacceptable threat for Russia.

Even now, with NATO's eastward expansion the situation for Russia has been becoming worse and more dangerous by the year. Moreover, these past days NATO leadership has been blunt in its statements that they need to accelerate and step up efforts to bring the alliance's infrastructure closer to Russia's borders. In other words, they have been toughening their position. We cannot stay idle and passively observe these developments. This would be an absolutely irresponsible thing to do for us.

Any further expansion of the North Atlantic alliance's infrastructure or the ongoing efforts to gain a military foothold of the Ukrainian territory are unacceptable for us. Of course, the question is not about NATO itself. It merely serves as a tool of US foreign policy. The problem is that in territories adjacent to Russia, which I have to note is our historical land, a hostile "anti-Russia" is taking shape. Fully controlled from the outside, it is doing everything to attract NATO armed forces and obtain cutting-edge weapons.

For the United States and its allies, it is a policy of containing Russia, with obvious geopolitical dividends. For our country, it is a matter of life and death, a matter of our historical future as a nation. This is not an exaggeration; this is a fact. It is not only a very real threat to our interests but to the very existence of our state and to its sovereignty. It is the red line which we have spoken about on numerous occasions. They have crossed it.

This brings me to the situation in Donbass. We can see that the forces that staged the coup in Ukraine in 2014 have seized power, are keeping it with the help of ornamental election procedures and have abandoned the path of a peaceful conflict settlement. For eight years, for eight endless years we have been doing everything possible to settle the situation by peaceful political means. Everything was in vain.

As I said in my previous address, you cannot look without compassion at what is happening there. It became impossible to tolerate it. We had to stop that atrocity, that genocide of the millions of people who live there and who pinned their hopes on Russia, on all of us. It is their aspirations, the feelings and pain of these people that were the main motivating force behind our decision to recognise the independence of the Donbass people's republics.

I would like to additionally emphasise the following. Focused on their own goals, the leading NATO countries are supporting the far-right nationalists and neo-Nazis in Ukraine, those who will never forgive the people of Crimea and Sevastopol for freely making a choice to reunite with Russia.

They will undoubtedly try to bring war to Crimea just as they have done in Donbass, to kill innocent people just as members of the punitive units of Ukrainian nationalists and Hitler's accomplices did during the Great Patriotic War. They have also openly laid claim to several other Russian regions.

If we look at the sequence of events and the incoming reports, the showdown between Russia and these forces cannot be avoided. It is only a matter of time. They are getting ready and waiting for the right moment. Moreover, they went as far as aspire to acquire nuclear weapons. We will not let this happen.

I have already said that Russia accepted the new geopolitical reality after the dissolution of the USSR. We have been treating all new post-Soviet states with respect and will continue to act this way. We respect and will respect their sovereignty, as proven by the assistance we provided to Kazakhstan when it faced tragic events and a challenge in terms of its statehood and integrity. However, Russia cannot feel safe, develop, and exist while facing a permanent threat from the territory of today's Ukraine.

Let me remind you that in 2000-2005 we used our military to push back against terrorists in the Caucasus and stood up for the integrity of our state. We preserved Russia. In 2014, we supported the people of Crimea and Sevastopol. In 2015, we used our Armed Forces to create a reliable shield that prevented terrorists from Syria from penetrating Russia. This was a matter of defending ourselves. We had no other choice.

The same is happening today. They did not leave us any other option for defending Russia and our people, other than the one we are forced to use today. In these circumstances, we have to take bold and immediate action. The people's republics of Donbass have asked Russia for help.

In this context, in accordance with Article 51 (Chapter VII) of the UN Charter, with permission of Russia's Federation Council, and in execution of the treaties of friendship and mutual assistance with the Donetsk People's Republic and the Lugansk People's Republic, ratified by the Federal Assembly on February 22, I made a decision to carry out a special military operation.

The purpose of this operation is to protect people who, for eight years now, have been facing humiliation and genocide perpetrated by the Kiev regime. To this end, we will seek to demilitarise and denazify Ukraine, as well as bring to trial those who perpetrated numerous bloody crimes against civilians, including against citizens of the Russian Federation.

It is not our plan to occupy the Ukrainian territory. We do not intend to impose anything on anyone by force. At the same time, we have been hearing an increasing number of statements coming from the West that there is no need any more to abide by the documents setting forth the outcomes of World War II, as signed by the totalitarian Soviet regime. How can we respond to that?

The outcomes of World War II and the sacrifices our people had to make to defeat Nazism are sacred. This does not contradict the high values of human rights and freedoms in the reality that emerged over the post-war decades. This does not mean that nations cannot enjoy the right to self-determination, which is enshrined in Article 1 of the UN Charter.

Let me remind you that the people living in territories which are part of today's Ukraine were not asked how they want to build their lives when the USSR was created or after World War II. Freedom guides our policy, the freedom to choose independently our future and the future of our children. We believe that all the peoples living in today's Ukraine, anyone who want to do this, must be able to enjoy this right to make a free choice.

In this context I would like to address the citizens of Ukraine. In 2014, Russia was obliged to protect the people of Crimea and Sevastopol from those who you yourself call "nats." The people of Crimea and Sevastopol made their choice in favour of being with their historical homeland, Russia, and we supported their choice. As I said, we could not act otherwise.

The current events have nothing to do with a desire to infringe on the interests of Ukraine and the Ukrainian people. They are connected with the defending Russia from those who have taken Ukraine hostage and are trying to use it against our country and our people.

I reiterate: we are acting to defend ourselves from the threats created for us and from a worse peril than what is happening now. I am asking you, however hard this may be, to understand this and to work together with us so as to turn this tragic page as soon as possible and to move forward together, without allowing anyone to interfere in our affairs and our relations but developing them independently, so as to create favourable conditions for overcoming all these problems and to strengthen us from within as a single whole, despite the existence of state borders. I believe in this, in our common future.

I would also like to address the military personnel of the Ukrainian Armed Forces.

Your fathers, grandfathers and great-grandfathers did not fight the Nazi occupiers and did not defend our common Motherland to allow today's neo-Nazis to seize power in Ukraine. You swore the oath of allegiance to the Ukrainian people and not to the junta, the people's adversary which is plundering Ukraine and humiliating the Ukrainian people.

I urge you to refuse to carry out their criminal orders. I urge you to immediately lay down arms and go home. I will explain what this means: the military personnel of the Ukrainian army who do this will be able to freely leave the zone of hostilities and return to their families.

I want to emphasise again that all responsibility for the possible bloodshed will lie fully and wholly with the ruling Ukrainian regime.

I would now like to say something very important for those who may be tempted to interfere in these developments from the outside. No matter who tries to stand in our way or all the more so create threats for our country and our people, they must know that Russia will respond immediately, and the consequences will be such as you have never seen in your entire history. No matter how the events unfold, we are ready. All the necessary decisions in this regard have been taken. I hope that my words will be heard.

The culture and values, experience and traditions of our ancestors invariably provided a powerful underpinning for the wellbeing and the very existence of entire states and nations, their success and viability. Of course, this directly depends on the ability to quickly adapt to constant change, maintain social cohesion, and readiness to consolidate and summon all the available forces in order to move forward.

We always need to be strong, but this strength can take on different forms. The "empire of lies," which I mentioned in the beginning of my speech, proceeds in its policy primarily from rough, direct force. This is when our saying on being "all brawn and no brains" applies.

We all know that having justice and truth on our side is what makes us truly strong. If this is the case, it would be hard to disagree with the fact that it is our strength and our readiness to fight that are the bedrock of independence and sovereignty and provide the necessary foundation for building a reliable future for your home, your family, and your Motherland.

I am certain that devoted soldiers and officers of Russia's Armed Forces will perform their duty with professionalism and courage. I have no doubt that the government institutions at all levels and specialists will work effectively to guarantee the stability of our economy, financial system and social wellbeing, and the same applies to corporate executives and the entire business community. I hope that all parliamentary parties and civil society take a consolidated, patriotic position.

At the end of the day, the future of Russia is in the hands of its multi-ethnic people, as has always been the case in our history. This means that the decisions that I made will be executed, that we will achieve the goals we have set, and reliably guarantee the security of our Motherland.

I believe in your support and the invincible force rooted in the love for our Fatherland.

# data[].attributes.attachment_link.title
Vladimir Putins tale i forbindelse med invasionen af Ukraine

# data[].attributes.attachment_link.description
Tale holdt i forbindelse med Ruslands invasion af Ukraine.Opr. russisk overs. til engelsk