# data[].attributes.body
Za komunismu se jen poslouchalo, nepřemýšlelo. Přemýšlení bylo až nežádoucí.
Když jsem učila na Slovaně (škola v Kroměříži, ZŠ, pozn. autora), měla jsem za úkol sestavit program na besídku - úvodní slovo, recitace, tančení, sport jak jsme vděční SSSR... Až teď si uvědomuji, jak jsme byli zblblí a zmanipulovaní, nikoho ani nenapadlo pořádat besídku bez ukázek vděčnosti Sovětskému svazu.

# data[].attributes.body
Samozřejmostí bylo chození na lampionový průvod a na 1. máj. Když byl jednou lampioňák, ležela maminka zrovna v nemocnici. Stihla jsem ji jen pozdravit a hned jsem musela spěchat do průvodu, abychom neměly problém. Až takový jsem měla strach.

# data[].attributes.body
Přestože už jsme neměli koně a krávy, stále nám zůstala drůbež a králíci. Já jsem se svým podobně starým bratrancem chodila na žabinec (ptačinec žabinec, pozn. autora) pro kachny a husy. Žabinec roste na stojatých vodách, ale ne přímo u okraje. Vzali jsme si proto necky, pádlovali doprostřed rybníka, nabrali plné kbelíky a šli krmit.

# data[].attributes.body
Doma jsme mívali koně ve třech stájích - závodní, jezdecké a pracovní. Byli nám ale komunisty sebráni a museli pracovat. Pamatuji si, že tatínek to těžce nesl. Myslím, že to byla jedna z nejhorších ztrát.

# data[].attributes.body
Práce, v tomto případě v družstvě, byla nespravedlivě placená. Sice se při 20,- Kčs za den dalo koupit hodně věcí (za 1 Kčs třeba 5 rohlíků, za 3 Kčs 0,5 kg kabanosu...), ale stále to byla slabá odměna. Nebyly traktory, kombajny, používali se především koně, práce byla těžká...

# data[].attributes.body
Se Sokolem jsme podnikali mnoho akcí a jezdili na výlety. Dokonce jsme vyrazili do Ötzu, kde se utopil Miroslav Tyrš (u Habichenu v Tyrolských Alpách, pozn. autora).
Účastnila jsem se několika spartakiád a sokolských sletů, kam jsem později brala i své studentky z AG.
Později jsem spolu s doktorem Mohylou obnovovala Sokol v Kroměříži.

# data[].attributes.body
Pamatuji si, jak mi maminka vyprávěla o mém stařečkovi. Byl v legionářích a po konci 1. světové války musel absolvovat cestu přes Vladivostok. Přežil ji, ale po příjezdu domů se u něj projevila nákaza a v maminčiných 17 letech zemřel.

# data[].attributes.body
V naší vesnici jsme jako děti skákali ze splavu do vody. Za války zde totiž vybuchla bomba, a tak vznikl "důl", kam se člověk musel trefit. Naštěstí se nikomu nic nestalo. Teď si ale uvědomuji, jak moc to byla nebezpečná zábava.

# data[].attributes.body
Když jsem byla menší, jezdili jsme v bryčkách na Hostýn.

# data[].attributes.body
Spolu s dalšími češtináři jsem pod doktorem Knopem, který vedl katedru, podepsala dokument Dva tisíce slov. (Prof. PhDr. Alois Knop, CSc. byl v letech 1959 - 1961, 1961 - 1971 a 1989 - 1992 vedoucím katedry českého jazyka a literatury, roku 1971 byl jako signatář dokumentu Dva tisíce slov propuštěn., pozn. autora)

# data[].attributes.body
V rámci tělesné výchovy jsme měli zápočet ze všeho. Patřila sem gymnastika, atletika, plavání, které nám začínalo v 6 hodin ráno... Potom samozřejmě následovaly přednášky. Dokonce i pan profesor říkal, že tělocvikáři toho mají dost. Přesto to pro mě byla velká radost, konečně jsem mohla dělat to, co jsem chtěla.
Jednou jsme jeli na kolech z Ostrava do Popradu. Během stanování nás probudily krávy.
Byli jsme také v Jugoslávii, ale jelikož jsme měli peníze jen na cestu a nezbytné výdaje, spali jsme v uličkách a lidé nás přešlapovali.
Myslím si, že všichni tělocvikáři byli ohromní lidé.

# data[].attributes.body
Toto období považuji za velmi radostné, možná jedno z nejradostnějších v mém životě. Konečně jsem byla na své vysněné škole vstříc svému vysněnému povolání a nikdo mě nezatěžoval. Na pedagogické fakultě jsem si vybrala kombinaci český jazyk a tělesná výchova, protože mě oba tyto předměty velmi bavily. Tato kombinace byla poprvé a potom se o ní dlouho neslyšelo. Většina studentů se zaměřením na tělocvik měla jako druhý předmět matematiku nebo biologii.
Často jsme chodili do Bezručova divadla, do studentského klubu, kde jsme tančili a podobně. Byla zde se mnou i kamarádka z Napajedel.
Díky svému dobrému prospěchu jsem získala stipendium. Přesto jsem nechodila na obědy, protože maminka na to neměla peníze, brala jsem si vše potřebné z domu. Kupovala jsem pouze mléko a chleba, tak tak jsem vycházela s penězi. Domů jsem jezdila stopem, protože všechny peníze, které jsem měla k dispozici navíc, jsem utratila za divadlo a knihy. Za jezdění stopem mi ale doma nadávali.

# data[].attributes.body
Dnešní doba je v mnoha ohledech úplně jiná, už jen tím, že žijeme v demokratickém státu, i přesto se ale najdou věci, které jsou aktuální i dnes.

Jednou z věcí, které se za ty roky vůbec nezměnily, je předávání důležitých informací obyčejným lidem. Změnil se sice způsob, lidé dříve získávali informace hlavně skrze noviny a rádio, dnes je mediální prostor mnohem bohatší.  Bohužel jsou dnes média často využívána k manipulaci. Momentálně je tento problém velmi vidět v aktuálním konfliktu mezi Ruskem a Ukrajinou, kde informační válka hraje významnou roli.

Co se naopak velmi liší, je hmotné zabezpečení, vzdělání a celková životní úroveň ve státu. V dnešní době je běžné, že jdeme do obchodu a můžeme si koupit cokoliv v jakémkoliv množství, o čemž si tehdejší lidé mohli nechat jen zdát. Také vzdělání je na mnohem větší úrovni. Například vysokoškolské studium je dostupnější pro větší počet lidí (vysokou školu má dnes zhruba čtvrtina lidí, ale dříve byla vysoká škola záležitostí pouze pro úzkou skupinu lidí především z intelektuálních vrstev), také na spoustě škol je výuka doplněna o přehled v současném světě, jak v offline, tak i v online prostředí. I přes to, že si dnes spousta lidí stěžuje na zaostalé školství, ve skutečnosti prošlo za posledních 30 let od revoluce významným vývojem.

# data[].attributes.body
Paní Kubíková učila na Arcibiskupském gymnáziu v Kroměříži český jazyk a tělesnou výchovu.

# data[].attributes.body
Maminka posílala často tatínkovi a strýci dopisy a balíky. Dopisy byly ale otevřeny a přečteny dříve, než se k nim stačili dostat, a podle obsahu byly (nebo nebyly) předány. Balíky byly posílány zpět.
Tím, že byli odvedeni "vyšší organizátoři a lidé, kteří pomáhali ostatním", byli lidé nuceni k zakládání družstev a následnému vstupování do JZD.

# data[].attributes.body
Maminčin bratr, který byl starostou, velmi moudrý a sečtělý člověk, který pomáhal lidem, byl do Jáchymova také poslán. Poslouchal totiž Svobodnou Evropu a pravděpodobně ho někdo také udal. Spolu s ním byli odvezeni koně patřící naší rodině. Strýc tam byl ještě déle než tatínek a vrátil se o hodně později. Odkázal mi mnoho vzácných knih, které vlastnil.

# data[].attributes.body
Moji rodiče pomáhali jiným zemědělcům, měli zemědělské stroje, hospodářská zvířata... Takovéto lidi komunismus samozřejmě nepodporoval, byli jsme nepohodlní. V té době začalo být povinností odevzdávání určité části toho, co lidé vypěstovali. Tatínek si nechal část obilí, které mělo být odevzdáno, a schoval je. Někdo ho ale udal, proto byl zavřen do Jáchymova, kde se těžila radioaktivní ruda. Vrátil se s podlomeným zdravím. Ačkoli chodil o berli, musel ještě pracovat v JZD (=jednotné zemědělské družstvo, pozn. autora) a byl kontrolován, jestli pracuje. Měl bércový vřed, a zemřel dva roky po návratu domů - v 65 letech.

# data[].attributes.headline
Výstava o 50. - 60. letech minulého století

# data[].attributes.subject
Výstava o 50. - 60. letech minulého století

# data[].attributes.body
Pojďte si s námi projít výstavu, ke které nás inspiroval rozhovor o 50. - 60. letech minulého století s bývalou učitelkou češtiny paní Marií Kubíkovou. Ta nám svým vyprávěním představila tuto těžkou dobu naprosto z jiného pohledu, než jsme byly doposud zvyklé z hodin dějepisu. Myslíme si, že o jejím životním příběhu by se mělo dozvědět co nejvíce lidí, a proto jsme udělaly tuto nástěnku. Doufáme, že se vám bude líbit a že vás příběh paní Kubíkové bude inspirovat stejně jako nás.

# data[].attributes.attachment_caption
Podívat se studenti mohli i na naši online výstavu.

# data[].attributes.attachment_caption
Když bylo třeba, byly jsme studentům vždy nápomocny a odpovídaly na jejich otázky. 

# data[].attributes.attachment_caption
Mimo jiné se studenti mohli kouknout na videa: Co si o tom myslí lidé?

# data[].attributes.body
Po ukončení střední školy jsem podala přihlášku na vysokou školu. Nyní už to díky mírnému rozvolňování (a také díky tomu, že jsem měla pěkné výsledky) takový problém nebyl.
Vzhledem k tomu, že jsem chodila na zemědělskou střední školu, všichni předpokládali, že půjdu na VŠ se stejným zaměřením. Ještě jsem musela od dvou předsedů národního výboru dostat + jako potvrzení, že smím na danou školu jít. Nechala jsem ale políčko s názvem VŠ nevyplněné. Když jsem měla obě potvrzení, dopsala jsem "Pedagogický institut". Tento malý podvod vyšel, a tak jsem mohla jít studovat do Ostravy, abych mohla vykonávat své vysněné povolání. Tuto zkušenost beru jako jistý druh náplasti na to, co jsem prožila.

# data[].attributes.body
Ačkoliv se ke mně moc informací nedostalo, abych se neprořekla, stejně jsem to odnesla. Po ukončení základní školní docházky jsem nesměla jít, stejně jako mnozí jiní, na střední školu, kterou bych si sama vybrala. Mamince pan ředitel doslova řekl, aby nepočítala s tím, že bych šla studovat. Měla jsem vlastně jen dvě možnosti - buď pomáhat doma v zemědělství, nebo jít na střední odborné učiliště. Na základní škole jsem měla skvělý prospěch a velmi jsem si přála jít na gymnázium, protože jsem odmalička věděla, že chci učit. Maminka mi říkala, ať jdu na učňák. Nakonec jsem šla na střední odborné učiliště s praxí.
V létě jsme měli praxe a v zimě se učilo. Na praxi jsem jezdila ještě s jednou kamarádkou, dojížděly jsme asi 10 kilometrů na kole.
Praxe byly různé - u mlátičky, v kravíně, dělali jsme seno, krechty... Přes zimu jsme třídili - bez rukavic - nahnilou zeleninu. Byly tam krysy a myši, které nesnáším. Praxe byla zajímavá, celkově mě střední odborné učiliště bavilo, ale chtěla jsem jinam.
Po roce jsem si dala přihlášku na Střední zemědělskou školu v Přerově a byla jsem přijata. V té době jsem byla hodně nevyrovnaná, neměla jsem konkrétní cíl nebo vizi, věděla jsem jen, že si opravdu přeji být učitelkou.
Učitel tělocviku mě posílal na všechny závody - gymnastické, atletické, branné (běh, plížení, střelba z malorážky...) a jiné.
Z českého jazyka mě učil pan profesor Kubík, kterého jsem měla velmi ráda. Jemu se velmi líbil můj čtenářský deník a také mě posílal na recitační soutěže.
Během studia jsem chodila i do hanáckých tanců.

# data[].attributes.body
Zůstala jsem doma v podstatě jen s maminkou. Bylo to velice smutné a doma bylo pusto. Nesměli jsme mluvit o minulosti, protože by nás někdo mohl opět udat. Pro všechny to bylo velmi smutné období, hodně jsme plakali.
Ačkoli byla už větší hospodářská zvířata odevzdána do kravína, měli jsme doma stále ještě králíky, slepice... Přesto se ani prase se nesmělo zabít, aby nás někdo neudal.
Můj bratr byl stále zavřen v uhelných dolech v Ostravě. Vůbec se s nimi nemazlili, práce byla velmi tvrdá a špatně odměňovaná.
Naše rodina byla stále zařazena do kategorie kulaci.

# data[].attributes.body
V 6. - 8. třídě jsem dělala prakticky všechno. Musela jsem samozřejmě hodně pomáhat doma, chodila jsem do sokolovny, která stále (nyní ovšem ilegálně) fungovala, velmi ráda jsem chodila na vycházky, měla jsem povinnosti ve škole, hrála jsem házenou (byli jsme dobří, a tak později naše družstvo dokonce chtěli do Spartaku Přerov), měla jsem učitele zpěvu. Sama jsem tyto útoky tolik nepociťovala.

# data[].attributes.body
- základní informace nejen o politice v 50. letech minulého století
- příběh paní Kubíkové aneb jak se žilo obyčejným lidem
- co si o tomto tématu myslí lidé v dnešní době
- záznam z fyzické výstavy
- jaký dopad má tato doba na dnešní situaci
- co si z výstavy můžete odnést

+zdroje, ze kterých jsme čerpaly

# data[].attributes.body
Po odvedení tatínka do Jáchymova maminka nezvládala starat se o domácnost a hospodářství. Většina pomocníků, které jsme zaměstnávali, odešla pracovat do družstva. Maminka měla ještě chvíli paní, která jí pomáhala (především se stájemi a staráním se o krávy, dojením, dovážením určeného množství mléka do družstva), ale i ta brzy odešla. Maminka zůstala v podstatě sama, jen se mnou.
Zrovna náš vstup do místního JZD byl komunisty velmi očekáván, na maminku byl vyvíjen nátlak. Měli jsme totiž velké hospodářství, mlátičku, traktor, koně, krávy...
Nakonec byla maminka donucena vstoupit do družstva.
Problém vidím v tom, že majetek byl sice spravedlivě rozdělen mezi lidi, často ovšem mezi ty, kteří s danou prací neměli valné zkušenosti. JZD bylo tedy výhodnější pro lidi, kteří neměli velké hospodářství, stálou práci... Ti bohatším kulakům sebrání zvířat a strojů přáli. Sami získali stálou práci - špatně placenou, ale práci - a pocit vlastnictví.
Odevzdali jsme krávy, které byly přemístěny do chlévů v kravíně. Ty byly docela kvalitní. V kravínech pracovali dva lidé jako pomocné síly, dojilo se rukama, později bylo nainstalováno provizorní potrubí. Mléko bylo uchováváno v konvích vysokých asi 1,5 metru, v nichž bylo odváženo do mlékárny.
Lidé pracující v JZD byli za práci odměňováni tzv. jednotkami, přičemž 1 jednotka se rovnala 1 Kčs (= koruna československá). Pokud člověk dostal za celodenní práci plat 5 jednotek, tedy 5 Kčs (popřípadě 10 až 20), nebyla to za práci, kterou dělal, velká odměna.

# data[].attributes.headline
Důležité politické události (1948 - 1968)

# data[].attributes.subject
Důležité politické události (1948 - 1968)

# data[].attributes.body
1948 - komunisté se dostávají kvůli volbám k moci (Klement Gottwald), znárodnění majetků
9. 5. 1948 - Ústava o zatýkání nepohodlných lidí
5. 3. 1953 - úmrtí J. V. Stalina
1955 - vznik Varšavské smlouvy (vojenský pakt, kam patřila i Československá republika)
přelom 50. - 60. let - nový prezident A. Novotný, rozvolňování, první diskuze o reformách (především v hospodářství)
60. léta - snaha o tvůrčí svobodu (především v žurnalistice, aby se k lidem dostalo více zpráv)
leden 1968 - rozpor mezi konzervativními a reformními komunisty
20. - 21. 8. 1968 - invaze vojsk Varšavské smlouvy

# data[].attributes.body
Byl zaveden v roce 1939 a dále provozován následujících 14 let. Lidé dostávali každý měsíc přídělové lístky podle věku, povolání apod. Nejdříve lístky platily pouze na jídlo, kvůli nouzi se ale později začaly používat i na obuv a textilní výrobky.

Na každém lístku bylo vždy vyznačeno, kolik čeho si daný člověk může koupit. Jejich vlastnictví ale neznamenalo automatické obdržení např. potraviny nebo oblečení. Poukazovaly pouze na možnost nárokovat si zboží, což znamená, že lidé stále museli za danou věc zaplatit. I když by se mohlo na první pohled zdát, že systém je v určitých věcech výhodný, opak byl pravdou. Jídla a surovin bylo málo, a dokonce se i často stávalo, že potraviny prostě došly.

Tento systém byl pro obyčejné lidi velmi složitý a nevýhodný a museli se s ním potýkat den co den. Je až neuvěřitelné, jak jednoduché to mají s nakupováním v dnešní době lidé nejen v naší zemi. Jídla se vyrobí více, než jsme schopní zkonzumovat, což by bylo pro lidi v té době nepředstavitelné.

# data[].attributes.body
Tato doba byla těžká pro mě, ale i pro moje rodiče.
Měla jsem o 10 a 15 let starší sourozence. Moje sestra studovala na konzervatoři, byla zpěvačkou a přestěhovala se do Karlových Varů. Bratr byl mechanikem, spravoval zemědělské stroje, což bylo velkou výhodou, protože jsme měli velké hospodářství. Ve svých asi 20 letech byl poslán do uhelných dolů v Ostravě, aby nemohl pomáhat doma. Když mu bylo 40 let, zabil se v autě.

# data[].attributes.body
V tomto období jsem chodila do 1. - 6. třídy. Základní škola byla hravá, takže jsme ji rádi navštěvovali.
Měla jsem mnoho koníčků. Spolu s ostatními dětmi jsem tančila, hrála si kolem domu, pracovala na zahradě. V obci, kde jsem vyrůstala, bylo oblíbené vystupování s divadelním kroužkem. Mladší děti hrály pohádky, starší a dospělí "větší kusy", často vlastenecké, jako byla například Fidlovačka. V té době jsem byla ve 3. nebo 4. třídě. Byla to velká událost, konala se v místní sokolovně. Tatínek hrál slepého houslistu a zpíval hymnu.
Komunismus ale přitvrzoval a divadlo, Sokol a vše, co se v sokolovně dělo, zanikly. Poslední divadlo, které se hrálo, však bylo krásným zážitkem.

Jako malá jsem si tu hrůzu tak nebrala, až později jsem si to dokázala doopravdy uvědomit a přemýšlet o tom.

Velmi ráda jsem chodila na faru, kde jsem zpívala v kostelním sboru. Později měli ale všichni křesťané včetně mojí rodiny a mě zapsáno, že chodí do kostela, a objevovalo se to v jejich posudcích, kvůli čemuž jsme měli často problémy.

# data[].attributes.headline
Kolik lidí na tuto politickou situaci doplatilo?

# data[].attributes.subject
Kolik lidí na tuto politickou situaci doplatilo?

# data[].attributes.body
Odkaz na video:
https://eu.zonerama.com/IvaBek/Photo/8437071/324575354

Heslo:
eUSTORY2022

# data[].attributes.headline
Představ si, že se chceš v 50. - 60. letech 20. století dostat na vysokou školu, ale kvůli minulosti tvých rodičů ti to nebude umožněno. Jediná možnost je jít na zemědělskou školu, kam ale nechceš. Jak chytře vyřešíš tento problém?

# data[].attributes.subject
Představ si, že se chceš v 50. - 60. letech 20. století dostat na vysokou školu, ale kvůli minulosti tvých rodičů ti to nebude umožněno. Jediná možnost je jít na zemědělskou školu, kam ale nechceš. Jak chytře vyřešíš tento problém?

# data[].attributes.body
Odkaz na video:
https://eu.zonerama.com/IvaBek/Photo/8437071/323067484

Heslo:
eUSTORY2022

# data[].attributes.headline
Jak si myslíte, že vnímali obyčejní lidé v 50. - 60. letech 20. století problémy své doby?

# data[].attributes.subject
Jak si myslíte, že vnímali obyčejní lidé v 50. - 60. letech 20. století problémy své doby?

# data[].attributes.body
Odkaz na video:
https://eu.zonerama.com/IvaBek/Photo/8437071/323067293

Heslo:
eUSTORY2022

# data[].attributes.headline
Víte, kolik % HDP bylo v 50. - 60. letech minulého století vkládáno do armády?

# data[].attributes.subject
Víte, kolik % HDP bylo v 50. - 60. letech minulého století vkládáno do armády?

# data[].attributes.body
Odkaz na video:
https://eu.zonerama.com/IvaBek/Photo/8437071/323066435

Heslo:
eUSTORY2022

# data[].attributes.headline
Co si myslíte o kolektivizaci? Jaké podle nich měla výhody?

# data[].attributes.subject
Co si myslíte o kolektivizaci? Jaké podle nich měla výhody?

# data[].attributes.body
Odkaz na video:
https://eu.zonerama.com/IvaBek/Photo/8437071/323066166

Heslo:
eUSTORY2022

# data[].attributes.headline
Co víte o posílání nepohodlných lidí do smolincových dolů?

# data[].attributes.subject
Co víte o posílání nepohodlných lidí do smolincových dolů?

# data[].attributes.body
Odkaz na video:
https://eu.zonerama.com/IvaBek/Photo/8437071/323064503

Heslo:
eUSTORY2022

# data[].attributes.body
Velmi zajímavý životní příběh má také Rudolf Slánský, který na začátku 50. let patřil k nejvýznamnějším představitelům komunistické strany. Během své politické kariéry zažil spoustu věcí, dokonce se účastnil i odboje v Moskvě. Jeho osobní život nebyl příliš dobrý, a proto se během života pokusil o sebevraždu. Nakonec byl obviněn za velezradu (svou vlastní politickou stranou) a následnou byl popraven.

Na jeho životním příběhu si můžeme všimnout, že komunisté neměli problém likvidovat i vlastní členy.

# data[].attributes.body
Heliodor Píka byl velice schopným generálem. Ke konci života onemocněl a na rozkaz generála Raicena byl zatčen. Následně ho obvinili z velezrady a špionáže, kvůli čemuž byl, stejně jako další nepohodlní lidé, popraven.

# data[].attributes.body
Právnička a politička Milada Horáková se do učebnic dějepisu zapsala především díky své odvaze a proto, že se nebála postavit totalitnímu režimu. Proto také byla společně s dalšími politiky zatčena, obviněna z velezrady a popravena v pankrácké věznici.

# data[].attributes.body
Odborná literatura:
PERNES, Jiří. Krize komunistického režimu v Československu v 50. letech 20. století. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury (CDK), 2008. ISBN 978-80-7325-154-3.
HANZLÍK, František. Tajné služby na cestě KSČ k moci 1945-1948: únor 1948 - výsledek nerovného zápasu. Praha: Academia, 2021. 1938-1953. ISBN 978-80-200-3125-9.
BREUEROVÁ, Alena. Můj rok 1950. Brno: BizBooks, 2020. ISBN 978-80-265-0912-7.
LONDON, Artur. Doznání. 2. dopl. vyd. Praha: Československý spisovatel, 1990. ISBN 8020202137.

Rozhovor:
KUBÍKOVÁ, Marie. 50. - 60. léta. Kroměříž. (12.1,2022)

Fotky:
Osobní archiv paní Kubíkové, Dostupné z: rodinný archiv
NEZNÁMÝ, Autor. www.scanzen.cz [online]. [cit. 28.6.2022]. Dostupný na WWW: http://www.scanzen.cz/files/dobove_listiny/pridelove_listky/Potravinove_listky_CSR_(1953)_p1.jpg

SV, Jiří. wikipedie [online]. [cit. 28.6.2022]. Dostupný na WWW: https://cs.wikipedia.org/wiki/%C4%8C%C3%ADho%C5%A1%C5%A5#/media/Soubor:Kostel_Nanebevzet%C3%AD_Panny_Marie_v_%C4%8C%C3%ADho%C5%A1ti.jpg

Milada Horáková
NEZNÁMÝ, Autor. Muzeum Kampa [online]. [cit. 28.6.2022]. Dostupný na WWW: https://www.museumkampa.cz/vystava/horakova/

Helidor Píka
NEZNÁMÝ, Autor. Válka.cz [online]. [cit. 28.6.2022]. Dostupný na WWW: https://www.valka.cz/Pika-Heliodor-t33699
Rudolf Slánský

WEISER, Antonín. Česká televize [online]. [cit. 28.6.2022]. Dostupný na WWW: https://www.ceskatelevize.cz/porady/12505569593-kdo-jinemu-jamu-rudolf-slansky/

NEZNÁMÝ, Autor. Databáze knih [online]. [cit. 28.6.2022]. Dostupný na WWW: https://www.databazeknih.cz/knihy/prazske-jaro-1968-383666

Internetové články a videa:
1948—1968 | Od Československa k České republice 4 - YouTube. YouTube [online]. Copyright © 2022 Google LLC [cit. 01.06.2022]. Dostupné z: https://www.youtube.com/watch?v=DDU9qYWkveg
| Životopis. | Úvodní stránka [online]. Dostupné z: https://miladahorakova.cz/zivotopis/
Nemsti se, prosil před popravou generál Heliodor Píka svého syna | Paměť národa. Redirecting to https://www.pametnaroda.cz/cs [online]. Copyright © 2008 [cit. 28.06.2022]. Dostupné z: https://www.pametnaroda.cz/cs/magazin/pribehy/nemsti-se-prosil-pred-popravou-general-heliodor-pika-sveho-syna
Rudolf Slánský – nezvěstický rodák – Nezvěstice – oficiální stránky obce. Nezvěstice – oficiální stránky obce – obec Nezvěstice, obecní úřad Nezvěstice, úřední deska, historie obce, současnost obce, fotogalerie [online]. Copyright © 2004 [cit. 28.06.2022]. Dostupné z: https://www.nezvestice.cz/rudolf-slansky-nezvesticky-rodak/

Hudba:
Samuel Barber - Adagio for Strings - YouTube. YouTube [online]. Copyright © 2022 Google LLC [cit. 18.06.2022]. Dostupné z: https://www.youtube.com/watch?v=izQsgE0L450

# data[].attributes.body
V roce 1948 začala kolektivizace a veškerý výrobní prostředek byl komunisty zabaven ve prospěch státu. Každý člověk se se situací vypořádával jinak. Někteří pracovali stejně pilně jako předtím, jiní ovšem neviděli důvod, proč by měli pracovat na společném pozemku. Nedokázali se psychicky vyrovnat s tím, že jim bylo zabaveno hospodářství, které vlastnili po několik generací, což v extrémních případech vedlo i sebevraždám.

# data[].attributes.body
Mnoho lidí nepovažuje téma 50. - 60. let minulého století za příliš zajímavé, což je velká škoda, protože málokdo (především lidé z naší generace) si dokáže skutečně uvědomit, jaké štěstí máme, že žijeme ve svobodné zemi, můžeme projevovat své názory a máme zajištěné základní lidské potřeby.

Zároveň je nesmírně důležité zajímat se o historii, především o tu nedávnou, abychom se poučili z chyb svých předchůdců, neopakovali je a mohli dělat svět lepším pro příští generace.

# data[].attributes.body
Církevní představitelé byly kromě odvádění do dolů a vyslýchání také často zbavováni práva sloužit mše. Co nesmíme opomenout, je "Akce K", během které byly likvidovány především kláštery po celém Československu a všechen majetek, který vlastnila církev, najednou padl do rukou státu a komunistů.

Jedním z nejznámějších kněží té doby byl bezesporu římskokatolický kněz Josef Toufar, spojovaný především s čihošťským zázrakem, kdy se během bohoslužby, kterou sloužil, začal ze strany na stranu hýbat kříž. Na konci ledna 1950 byl proto P. Toufar zatčen za špionáž a velezradu a odvezen do Valdic, kam byli odváděni hlavně političtí vězni. Tam byl 28 dní mučen a nakonec popraven.

# data[].attributes.body
Svou práci jsme chtěly také ukázat ve škole nejen svým spolužákům, a proto jsme materiály vyvěsily na nástěnkách, aby si je ostatní mohli prohlédnout.

# data[].attributes.headline
Příběh paní Kubíkové aneb jak se žilo obyčejným lidem

# data[].attributes.subject
Příběh paní Kubíkové aneb jak se žilo obyčejným lidem

# data[].attributes.headline
Jaká byla politická situace v 50. letech?

# data[].attributes.subject
Jaká byla politická situace v 50. letech?

# data[].attributes.body
50. léta ukazují snad ty největší hrůzy komunistické vlády. Spousta z nás si nedokáže představit, co všechno byli komunisté schopni dělat jak opozici, tak i obyčejným lidem, kteří si nepřáli nic jiného než žít poklidný život v míru, od posílání nepohodlných lidí do dolů přes tvrdé mučení a vyslýchání až po udělování rozsudků smrti. Emigrace ze země byla kvůli hlídaným hranicím prakticky nemožná.