# data[].attributes.body
Josif Visarionovič Džugašvili bio je sovjetski političar i komunistički diktator rođen u Gori u Gruziji 18. prosinca 1878. godine. Rođen je u siromašnoj obitelji kao sin postolara i majke koja je bila kmet. Nijedan od roditelja nije govorio ruski, ali ga je Staljin naučio kada je pohađao višu vjersku školu.

# data[].attributes.body
Nadimak Staljin("čovijek od čelika") dobio je zbog svojeg okrutnog načina vladavine i kažnjavanja zločinaca.

# data[].attributes.body
Lenjin i Staljin 1922. godine. Neki povjesničari ovu sliku smatraju kasnijom fotomontažom jer su Stalljin i Lenjin nakon revolucije došli u sukob.

# data[].attributes.body
Bio je i student teologije u pravoslavnom sjemeništu u Tifilisu iz kojeg je izopćen 1889. godine ,jer se godinu dana ranije pridružio ilegalnoj Ruskoj socijaldemokratskoj radničkoj stranci. Za pohađanje sjemenišne škole Staljin je dobio stipendiju kao najbolji učenik u cijeloj školi.

# data[].attributes.body
Karijeru revolucionara započeo je kao propagandist među željezničarskim radnicima u Tbilisiju. U razdoblju od 1902. do 1913. Staljin je godine Staljin uhićen osam i protjerivan sedam puta ,a ukupno šest puta uspio je pobjeći. Po povratku iz Sibira 1904. godine Staljin se vjenčao. Njegova prva supruga Jekaterina Svanidze umrla je 1910 godine. Druga supruga Nadežda Alilujeva, s kojom se oženio 1919.. godine počinila je samoubojstvo 1932. godine.

# data[].attributes.body
Staljinov razlog za ciljane čistke u tridesetim godinama možemo naći u partijskom kongresu koji se dogodio tijekom siječnja 1934. godine. Tijekom tadašnjeg glasovanja o kandidatima za Centralni komitet, Staljin je dobio najviše negativnih glasova od svih kandidata. Osoba koja na ovom zasjedanju dobiva najmanje kritike u tajnom glasovanju jest Sergej Kirov koji na ovaj način postaje konkurent za vlast. Smrt popularnog Kirova u atentatu 1. prosinca 1934. godine dovodi do početaka čistki "proturevolucionarnih" elemenata. Proći će više od godine dana prije nego što ove početne čistke stignu do razine masovnih uhićenja i likvidacija koje se događaju između 1936.-1939. godine. Prvobitna oštrica ovih akcija bila je usmjerena na članove partijskog kongresa iz 1934. godine (pogubljeno njih 90 posto) i bivše, sada već umirovljene političke protivnike (Zinovjev, Kamenev, Tomski, Rikov, Buharin). Najveći je broj žrtvi na kraju izazvala tajna služba uredbama da se u svakoj općini mora naći i uhititi točno određeni broj "narodnih izdajnika". Većina tako privedenih ljudi bila je potpuno nevina za zločine zbog kojih su osuđeni. Procjenjuje se da je ukupan broj žrtava u ove kratke 3 godine bio 2 milijuna.

# data[].attributes.body
Ubrzanom industralizacijom Sovjetski Savez uvećao je industrijsku proizvodnju za nekoliko tisuća posto. Država koja je 1922. godine posjedovala samo 13 posto industrijskih kapaciteta zaostale carske Rusije, 1941. godine druga je svjetska industrijska sila. Bez toga bi SSSR izgubio Drugi svjetski rat.

# data[].attributes.body
Kritike koje padaju na račun Staljina dolaze prije svega zbog milijuna ubijenih stanovnika Sovjetskog Saveza između razdoblja kasnih dvadesetih i kasnih tridesetih godina dvadesetog stoljeća. Prvu rundu tih pokolja čini postupak ubrzane industrijalizacije. Budući da Sovjetski Savez nije imao financijskih sredstava za gradnju industrije, Staljin naređuje oduzimanje ljetine od seljaka nakon čega bi se ona prodavala na svjetskom tržištu da bi se skupio novac za kupnju tvorničkih strojeva. Tijekom tih događaja koji počinju 1928. godine, ali se događaju prije svega u razdoblju 1931.-1934. godine procjenjuje se da je umrlo prije svega od gladi deset milijuna ljudi, jer toliki ih broj nedostaje na popisu stanovništva iz 1937. godine.

# data[].attributes.body
Iako bez osobite uloge u pripremi Oktobarske revolucije ušao je u sovjetsku vladu kao komesar za neruske narodnosti te postao član Politbiroa Komunističke partije 1917. godine. Zajedno s Jakovom Sverdlovim i Leonom Trockim pomogao je Lenjinu riješiti sva goruća pitanja u teškim vremenima građanskog rata. Staljin je u građanskome ratu sudjelovao i kao zapovjednik na nekoliko bojišnica. Godine 1922. postao je generalni sekretar Komunističke partije. Nakon Lenjinove smrti Staljin je napao Trockog, kandidata s najviše šansi da naslijedi Lenjina. Kada je uklonio Trockog do svoga pedesetog rođendana 1929. godine Staljin je učvrstio svoj položaj na mjestu Lenjinova nasljednika.

# data[].attributes.body
U zadnjim godinama carske Rusije Staljin je bio više sljedbenik nego vođa. Usprkos svojoj odanosti Lenjinu, smatrao je pomirenje s menjševicima vrlo važnim za ostvarenje marksističke revolucije, zbog čega je nekoliko puta došao u sukob s Lenjinom i Trockim.

# data[].attributes.body
Nakon napada Njemačke na Sovjetski Savez Staljin je doživio živčani slom te se 10 dana izolirao od ostatka svijeta, no sreća se na kraju ipak osmijehnula Staljinu kada je uspio pružiti otpor Njemcima. Ključ Staljinove uspješnosti su bili njegovi generali koje je on za razliku od Hilera koji je mislio da je uvijek u pravu saslušao. Kraj rata nalazi Sovjetski Savez teritorijalno proširen sa skupom satelitskih država između sebe i kapitalističkog zapada. Odgovoran je za masovne zločine počinjenje od strane crvene armije, a kao najgori i najodvratniji zločini spadaju masovno silovanje najmanje 2 milijuna njemačkih žena tijekom kraja rata i poslije rata, te odluka o prisilnom radu Nijemaca nakon kraja rata. Od 1944.-1956. godine milijun Nijemaca i Nijemica izgubili su svoje živote na prisilnom radu u koncentracijskim logorima diljem Staljinovog carstva. Za te zločine do dana današnjeg nitko nije odgovarao.

# data[].attributes.body
Posljednje godine svoje vladavine u siječnju 1953. godine naredio je uhićenja mnogih moskovskih liječnika, uglavnom Židova, optužujući ih za medicinska ubojstva. Činilo se kako se sprema repriza Velikog terora iz sredine tridesetih godina 20. stoljeća, ali je Staljinova iznenadna smrt 5. ožujka 1953. spriječila još jedno krvoproliće. Liječnik Aleksander Mijasnikov, koji je bio kraj Staljina na njegovoj samrtnoj postelji, tvrdi da je nakon obdukcije otkrio da je diktator bolovao od "teškog slučaja ateroskleroze u mozgu", te da je ova bolest, koja se razvijala godinama, "utjecala na njegovo zdravlje, karakter i odluke koje je donosio. Tri godine nakon njegove smrti na 20. partijskom kongresu posmrtno ga je Nikita Hruščov optužio za zločine protiv Partije i izgradnje kulta ličnosti.

# data[].attributes.body
"U deset godina mi moramo dostići Europu ili nas neće biti."

# data[].attributes.body
"Smrt jednog čovjeka je tragedija, smrt milijuna - statistika".