# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Diagnoosiin ei tietenkään riitä, että ex-puoliso nimittelee ihmistä narsistiksi tai psykopaatiksi. Mitä kertoo Hannu Lauerma näiden persoonallisuustyyppien tunnistamisesta?

Narsistiksi ja psykopaatiksi saatetaan nimitellä haukkumismielessä. Termejä voidaan käyttää leimakirveenä.

Sitä paitsi on huomattu, että persoonallisuushäiriön diagnoosi johtaa joskus huonompaan hoitoon kuin diagnosoimattomuus, sanoo Hannu Lauerma, psykiatrisen vankisairaalan vastaava ylilääkäri ja Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL:n tutkimusprofessori. Hän puhui Tampereen Lääkäripäivillä 2015 narsismista ja psykopatiasta.

- Etenkin epävakaasta persoonallisuushäiriöstä kärsivä ihminen voi saada huonoa kohtelua. Tällöin diagnostiikka on kääntynyt itseään vastaan.

Lauerman mukaan usein on kuitenkin mahdollista auttaa persoonallisuushäiriöistä ihmistä, myös narsistia ja psykopaattia. Narsistista persoonallisuushäiriötä ei tosin hänen mukaansa löydy itsenäisenä diagnoosina ICD-10:stä. DSM-IV:ssä sellainen on ollut.

-Oikein tyypillisiä tapauksia kyllä diagnosoidaan joskus, sanoo Lauerma.

Itsetunto rakentuu suureellisten fantasioiden varaan.

Kumppanina vaikea. Joskus pinnallista viehätysvoimaa.

Ylimielisyys ja röyhkeys suojelevat ihmisen huonosti rakentuneen itsetunnon erittäin haavoittuvaa ydintä.

Tämä ihmistyyppi ei parane sillä, että heille annetaan jyrkkää palautetta, sanoo Lauerma.

Suuret käsitykset itsestä, saavutusten liioittelu.

Keskittyminen mielikuviin omasta rajattomasta menestyksestä, voimasta, rakkaudesta jne.

Usko omaan ainutlaatuisuuteen. Vain erittäin huomattavat henkilöt ja instituutiot ymmärtävät henkilön itsensä mukaan häntä. "Tällaisen ihmisen on vaikea ottaa apua vastaan hyvältä terveyskeskuslääkäriltä. Hänhän näkee ympärillään vain kyvyttömiä, tyhmiä ihmisiä", valaisee Lauerma.

Korostuneen ihailun vaatiminen. Kokee ansaitsevansa erityiskohtelua.

Muiden hyväksikäyttö. Empatian puute.

Kateus tai uskomus siitä, että muut ovat kateellisia.

Kriteerit ovat löyhiä. Mikä määrä poikkeavuutta täyttää kriteerin, miettii Lauerma.

Pidäkkeettömyys.

Tunnekylmyys.

Voi olla ensikontaktissa erittäin miellyttävän ja luotettavan tuntuinen. Naamioituva häiriö.

Joskus psykopaattinen ja narsistinen persoonallisuushäiriö ovat samassa ihmisessä - mutta eivät välttämättä.

Hidas aivosähkötoiminta. Heikot kortisolivasteet. Heikko autonominen reagointi. -Hyviä "erikoistilanteiden miehiä" ja tarkka-ampujia, koska käsi ei vapise, sanoo Lauerma.

Heikko serotoniiniaineenvaihdunta.

Poikkeava vireystilan säätely. Syvintä univaihetta voi olla hyvinkin paljon verrokkeihin verrattuna, mikä on täysin päinvastainen löydös kuin monissa muissa psykiatrisissa sairauksissa.

Krooninen ikävystyneisyys. "Tavallinen elämä on tuskastuttavaa. Postimerkkeily tai posliininmaalaus ei iske", kuvailee Lauerma.

Lipevyys, patologinen valehtelu, impulsiivisuus.

Vastuuttomuus, petkuttaminen, manipulointi.

Tunteiden pinnallisuus. Vahvalta vaikuttava omanarvontunto.

Realististen pitkän tähtäimen päämäärien puuttuminen.

Myös naisilla esiintyy psykopatiaa.

Lauerman mukaan psykopaatin kohtaaminen on tasapainoilua. Lääkärin pitää ehdottomasti välttää bentsodiatsepiinien määräämistä, hän tähdentää.

-Bentsot eivät kerta kaikkiaan sovi. Ne lisäävät kohtuuttomasti pidäkkeettömyyttä yhdessä alkoholin kanssa, hän sanoo ja viittaa siihen, kuinka yleisiä ovat rikokset, jotka on tehty bentsojen vaikutuksen alaisena.

Lauerma kuvailee, että psykopaattien kohtaamisessa on yhdistettävä terve varovaisuus ja lempeä kohtelu.

-Hoidossa täytyy pyrkiä realismiin. Heille pitää kertoa, että heidän käyttäytymistapansa on poikkeava. Pienen nikottelun ja kypsyttelyn jälkeen voi olla, että viesti tavoittaa heidät. Että he menettelevät elämässään itse niin, että altistuvat ongelmille.

Auttamisella ei saa tehdä vahinkoa. Lauerman mielestä psykopaattia ei voi ohjata esimerkiksi tavalliseen työkokeiluun, joka perustuu luottamukseen. Klassisesta psykoterapiastakaan ei psykopaatille ole apua.

-Pitää ottaa käyttöön muut keinot: lääkkeet, neuvonta ja itseymmärryksen tukeminen sekä sosiaalinen tukeminen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Mistä tunnistaa narsistin ja psykopaatin? Lääkäri kertoo

# data[].attributes.attachment_link.description
Diagnoosiin ei tietenkään riitä, että ex-puoliso nimittelee ihmistä narsistiksi tai psykopaatiksi. Mitä kertoo Hannu Lauerma näiden persoonallisuustyyppien tunnistamisesta? Narsistiksi ja psykopaatiksi saatetaan nimitellä haukkumismielessä. Termejä voidaan käyttää leimakirveenä. Sitä paitsi on huomattu, että persoonallisuushäiriön diagnoosi johtaa joskus huonompaan hoitoon kuin diagnosoimattomuus, sanoo Hannu Lauerma, psykiatrisen vankisairaalan vastaava ylilääkäri ja Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL:n tutkimusprofessori.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Pinja oli aina nauttinut liikunnasta. Ala-asteella hän odotti liikuntatunteja, koska muuten koulussa ei ollut juuri mitään odottamisen arvoista.

- Minua kiusattiin esikoulusta lähtien. Lopulta en ottanut kehenkään kontaktia, koetin vain selvitä koulupäivistä. Liikuntatunnit olivat ainoa henkireikä, Pinja kertoo.

Kiusaaminen oli jokapäiväistä. Pahin kiusaajista saattoi kaataa maahan ja potkia hiekkaa naamalle. Joskus hän saattoi ilmestyä myös Pinjan kotiin.

Toisella luokalla Pinja sai kerrottua opettajalle, että häntä pelottaa mennä välitunnille. Kertominen ei kuitenkaan johtanut mihinkään.

- Kerroin, että kiusaustilanteessa välituntijavalvoja oli vain katsonut poispäin. Tämäkään opettaja, jolle kerroin, ei kuitenkaan edes katsonut minua, vaan raapusti vain jotain papereihinsa. Toisen kerran uskaltauduin kertomaan, että tietyt kaksi poikaa kiusaavat aina, jolloin hän tokaisi, että rakkaudesta se hevonen potkii.

10-vuotiaana Pinja mietti itsemurhaa joka päivä.

- Minulla ei ollut yhtään ystävää. Aamuisin ajattelin, että jos tänään edes yksi ihminen hymyilee minulle koulussa, en tapa itseäni, tai jos yksi ihminen pitää minulle oven auki tänään, jään henkiin.

Yöunet jäivät vajaiksi, ja päivisin Pinja oli niin väsynyt, että miltei nukahteli tunnilla.

Hän uskoo, että epätoivoon ja itsetuhoisiin ajatuksiin vaikutti myös reuma, johon hän oli sairastunut 4-vuotiaana.

- Kivut olivat kovat. Lopulta alakuloisesta olosta tuli niin normaali, että luulin, että kaikilla muillakin oli yhtä paha olo. Sitten jossain vaiheessa havahduin siihen, että muut lapset nauroivat, mutta minä en: olin siis jotenkin epänormaali.

Jos olisin laihempi

Pinja alkoi syödä vähemmän ja liikkua enemmän. Hän ajatteli, että jos olisi laiha, muut pitäisivät hänestä enemmän. Laihduttamisesta tuli pakonomaista.

- Laskin, kuinka paljon minun täytyy syödä, jotta jaksan ylipäänsä liikkua. Sitten kun laihduin enemmän ja enemmän, haukuttiinkin anorektikoksi.

Masentuneisuus näkyi koulussa muun muassa sairauspoissaoloina, myöhästelyinä, keskittymishäiriöinä, vetäytymisenä ja itkuisuutena sunnuntaisin ja kouluaamuisin.

- Viidestä kerrasta tekemättömiä koulutehtäviä sai jälki-istuntoa. Minulla oli 12 merkintää, eikä edes vanhempiini otettu yhteyttä.

Kokeiden taakse Pinja piirteli kuvia viikatemiehistä ja kasvottomista tytöistä.

-Opettaja paheksui tätä, ja kertoi siitä vanhemmilleni. He käskivät minua lopettamaan tietämättä, että se oli ainoa tapa purkaa pahaa oloani.

10-vuotiaana Pinja alkoi kuunnella rap-musiikkia. Rajut sanoitukset lievensivät vähän pahaa oloa. Hän alkoi myös itse kirjoittaa tarinoita.

- Niiden sisältö oli synkkää. Kerran vanhempien piti hyväksyä äidinkielen tehtävä, jolloin äiti kysyi, miten olin voinut kirjoittaa jotain sellaista. Hän laittoi minut kirjoittamaan uuden tarinan. Hän ei vieläkään tajunnut, kuinka huonosti voin.

Pinja toivoo, että hänen puheensa kiusaamisesta olisi otettu tosissaan. Kerran hän ilahtui, että oli viimein tullut kuulluksi, kun hänet ja kiusaaja kutsuttiin koulussa puhutteluun. Sukulaislapsi oli lähettänyt Pinjan puhelimesta nimittelevän viestin kiusaajan puhelimeen.

- Lopputuloksena kiusaaja sai kaiken sen huomion, mitä olin hakenut jo monta vuotta. Itse poistuin itkien.

Hätähuutoa ei aina kuulla

Aikuinen ei aina tunnista lapsen hätähuutoja ja osaa reagoida niihin, sanoo lastenpsykiatrian professori, ylilääkäri Kaija Puura TAYSista.

Puuran mukaan masentunut lapsi saattaa tuoda ahdistusta julki piirustuksissaan, tarinoissaan tai uhkailla esimerkiksi ääneen tappavansa itsensä.

- Ensimmäinen reaktio aikuisella saattaa olla, että tämä ei voi olla totta. Masennuksen oireet voivat jäädä myös huomaamatta, jos aikuisilla ei ole aikaa kuunnella ja kuulostella lapsen vointia.

- Meillä aikuisilla voi olla myös sellainen harha, että lapsuus on aina huoletonta aikaa, vaikka näin ei välttämättä ole.

Ennen murrosikää masennusta esiintyy noin kahdella prosentilla lapsista, murrosikäisillä noin viidellä prosentilla. Nuorilla se on jo yksi yleisimpiä mielenterveyden häiriöitä, lähes yhtä yleinen kuin aikuisilla.

Lasten masennus ja itsetuhoisuus on hyvinkin alidiagnosoitua, uskoo MIELI ry:n Itsemurhien ehkäisykeskuksen päällikkö Marena Kukkonen.

- Se johtuu siitä, että me aikuiset emme halua kuulla, että lapset voisivat olla niin itsetuhoisia. Henkinen kipu ja epätoivo ovat kuitenkin samanlaisia kuin aikuisilla.

Kukkonen on koulutukseltaan psykoterapeutti, joka on työskennellyt myös lasten akuuttipsykiatriassa.

- Olen kuullut myös hoidon piirissä olevien nuorten toivovan, että voi kun tuo aikuinen kysyisi, mitä ajattelen. Liian usein vastuu puheeksiotosta siirretään nuorille ja ajatellaan, että kyllä hän itse kertoo itsetuhoisista ajatuksista.

Lapsella on kuitenkin aina suuri kynnys kertoa pahasta olosta, Pinja huomattaa.

- Sitä pelkää seurauksia. Jos asiaa vähätellään ja sanotaan vain, että älä välitä, tulee sellainen olo, että on itse tehnyt jotain väärin ja suhtautuu liian herkästi asioihin.

Enkö kelpaa?

Puuran mukaan on tavallista, että lapsista tuntuu, etteivät he halua kuormittaa aikuisia tai eivät aina kehtaa kertoa pahasta olosta tai koulukiusaamisesta.

Juuri koulukiusaaminen on kuitenkin pahimpia riskitekijöitä masennuksen synnylle.

-Lapsen masennuksen ytimessä on se tunne, ettei hänestä välitetä tai hän ei kelpaa kenellekään. Että kaikilla olisi parempi olla, jos häntä ei olisi olemassa. Kiusaaminen murentaa pahasti itsetuntoa.

Yhtä lailla lapsella kuin aikuisella myös pitkäaikaissairaudet ja kovat kivut altistavat masennukselle.

Mielen voivat saada hyvin matalaksi myös suuret luopumiset: ystävän, läheisen tai esimerkiksi lemmikkieläimen menetys. Toiselle paikkakunnalle muuttokin voi olla kova paikka.

- Näissä tilanteissa normaali surureaktio voi muuttua pysyväksi tavaksi reagoida.

Kysy suoraan

Olipa kyseessä sitten lapsi tai aikuinen, Mieli ry:n Kukkonen kehottaa kysymään itsetuhoisista ajatuksista suoraan.

- Itse ongelmaa ei tarvitse ratkaista, vaan rauhoittua kuuntelemaan, mitä toisella on sanottavaa. Jo siitä ahdistuneelle tulee olo, että hän ei ole yksin. Sen jälkeen voi auttaa avun hakemisessa.

Kukkosen mukaan riskiryhmät pitäisi saada mahdollisimman pian hoidon piiriin. Masentuneen on myös tärkeää oppia tunnistamaan ne vaaran merkit, jotka saattavat laukaista itsetuhoisuuden.

Lapsen tapauksessa masennusta hoidetaan hieman eri tavalla kuin aikuisen. Ensin kartoitetaan lapsen läheisiä suhteita, ja koetetaan parantaa lapsen suhdetta omiin vanhempiin.

Läheisyyden parantaminen auttaa myös vanhempia ymmärtämään, kuinka tärkeitä he ovat lapselle, ja että he voivat tukea ja auttaa tätä.

Jos syy on perheen ulkopuolinen, syyn poistaminen on ensisijaisen tärkeää.

- Esimerkiksi koulukiusaamisen kohdalla aikuisen tulisi tehdä kaikki mahdollinen sen eteen, että kiusaaminen loppuu. Usein lapsen kiusaaminen ei välttämättä vaikuta niin suurelta ja vakavalta asialta, koska emme osaa itse asettua tilanteeseen. Aikuisen kannattaa kuvitella, millaista olisi tulla töihin, jos joka päivä tietäisi, että joku kiusaa tai ei tervehdi, Puura sanoo.

Masennuksen hoidossa lapsi hyötyy samalla tavalla kuin aikuinen tekniikoista, joilla katkaistaan kielteisten ajatusten kehä.

- Masennukseen liittyy usein se, että negatiiviset ajatukset alkavat pyöriä noidankehämäisesti. On tärkeää oppia, kuinka omiin ajatuksiin ja tunteisiin voi vaikuttaa.

Kaikkiin mielenterveyden häiriöihin pitäisi päästä kiinni mahdollisimman aikaisessa vaiheessa silloin, kun oireet ovat vielä lieviä.

- Lasten masennuksesta tiedetään, että lähestulkoon kaikki paranevat ajan kuluessa ilman hoitoakin, mutta taipumus uusiutumiselle on sitä vahvempi, mitä enemmän masennuskausia lapsuudessa on ollut, ja mitä pidempään ne ovat kestäneet.

Masennusta voi kuitenkin hoitaa tehokkaasti kaikissa ikävaiheissa, Puura korostaa.

Kiusaaminen loppuu

Pinjalla kiusaaminen loppui yläasteella lähes kokonaan. Hän alkoi seurustella ja sai kavereita.

- Aluksi katsoin Youtube-videoita siitä, miten sosiaalisissa tilanteissa tulee käyttäytyä, koska minulla ei ollut siihen mennessä yhtään kaveria enkä osannut puhua ihmisten kanssa.

Vasta lukiossa Pinja päätyi puhumaan koulupsykologille.

-Vanhemmilleni en pystynyt kertomaan, kuinka paha olo minulla oli ollut jo niin monta vuotta, koska en halunnut tuottaa heille pettymystä. Toisaalta en myöskään enää uskonut, että saisin heiltä apua.

Lopulta vanhasta asuinympäristöstä irtautuminen ja opiskelujen aloitus uudessa kaupungissa tuntuivat uudelta alulta.

Pinja alkoi opiskella sosiaalialaa ja oppi juttelemaan vaikeista asioista opiskelukavereiden kanssa.

Välillä yhä tulee silti kausia, jolloin ahdistus ja masennus nostavat päätään.

- Olen oppinut tulemaan toimeen asian kanssa ja minulla on nykyään keinoja selvitä esimerkiksi paniikkikohtausoireiden kanssa.

Pinjan mukaan apua on tuonut sekin, että hän on saanut auttaa opintoihin liittyvien harjoittelujen kautta muita samanlaisten asioiden kanssa kamppailevia.

- Se, että saa jonkun toisen vedettyä masennuksen suosta, ja olla se ihminen, jollaista itse olisin pienenä tyttönä tarvinnut, on ollut suunnattoman voimaannuttava kokemus.
Jos sinulla on paha olla: Vinkit antoi Pinja. Pinjan nimi on muutettu.

# data[].attributes.attachment_link.title
Pinja oli 8-vuotias, kun hän piirsi kokeiden taakse viikatemiehiä ja kasvottomia tyttöjä, mutta kukaan ei auttanut

# data[].attributes.attachment_link.description
Pinja oli aina nauttinut liikunnasta. Ala-asteella hän odotti liikuntatunteja, koska muuten koulussa ei ollut juuri mitään odottamisen arvoista. - Minua kiusattiin esikoulusta lähtien. Lopulta en ottanut kehenkään kontaktia, koetin vain selvitä koulupäivistä. Liikuntatunnit olivat ainoa henkireikä, Pinja kertoo. Kiusaaminen oli jokapäiväistä. Pahin kiusaajista saattoi kaataa maahan ja potkia hiekkaa naamalle.

# data[].attributes.body
”En halunnut juoda, mutta en voinut olla juomattakaan”, sanoo Mikko – hänellä on tärkeä viesti alkoholistin läheisille https://www.is.fi/hyvaolo/art-2000006164919.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Keväästä tulee Vantaalla rankka, päihdeongelmista kärsivät lapset ovat heitteillä. Koska ongelmaan ei puututa tarpeeksi vakavasti, se syvenee jatkuvasti, kirjoittaa Aleksis Salusjärvi.

Kolumni

Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä.
> Kaikki kolumnit löydät täältä
> Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
Vantaan lähiöiden päihdeongelma on kevään aikana ylittänyt uutiskynnyksen useissa medioissa. Etenkin Tikkurilan päihteitä käyttävä lapsijoukko on kerännyt huomiota (siirryt toiseen palveluun) . Taustalla on sukupolven ajan jatkunut huumausainerikosten määrän tasainen kasvu.

Uusi ilmiö on se, että pikkulapsetkaan eivät säästy päihteiltä. Aineita myydään lapsille, joiden elämästä ei löydy koulun ulkopuolelta yhtään turvallista aikuista. William Goldingin romaani Kärpästen herra kertoo koulupojista, jotka muuttuvat vähitellen barbaareiksi asuessaan autiolla saarella. Vantaan kaduilla on käynnissä vastaava tilanne.

Opetan säännöllisesti Uudenmaan vankiloissa ja erityiskouluissa. Vantaan lähiöiden ongelmat korostuvat (siirryt toiseen palveluun) työssäni selvästi. Vankiloissa on ylipäätään häkellyttävä määrä vantaalaisnuoria. Vankien keskuudessa kiertää sanonta "Korso on Kontula kertaa kymmenen", mikä kuvastaa ongelmien mittaluokkaa (siirryt toiseen palveluun) . Katukaupassa liikkuu eniten lääkkeitä. Telaketjun Xanoria saa vitosella, ja lähiöissä tätä tavaraa myydään reppukaupalla.

Elämän kiertokulku on yksinkertaista: kädestä suuhun ja kadulta putkaan.

Rikoksia tehneet päihdekierteessä rimpuilevat nuoret ovat ihan tavallisia suomalaisia poikia. Tapaan heitä jatkuvasti niin koulussa kuin vankilassa. He eivät ole paatuneita eivätkä lahjattomia. Ongelma on turvallisten aikuisten puute. Aikuisten virkaa täyttää esimerkiksi Korson aseman lipan alla hortoileva joukko, joka pitää tukkutoriksi kutsuttua vähittäiskauppaa varastamillaan elintarvikkeilla. Elämän kiertokulku on yksinkertaista: kädestä suuhun ja kadulta putkaan.

Päihdeongelmat eivät ole uusi ilmiö, mutta hälytyskellojen pitäisi soida viimeistään silloin, kun ongelmiin ajautuu esiteini-ikäiset lapset. Tuntemistani Vantaan rikollisista melkein kaikilla huumeidenkäyttö on alkanut yläkouluikäisenä.

Vantaan kouluissa ongelma ei onneksi juuri korostu. Oppilaitoksia hoidetaan ammattitaidolla siitä huolimatta, että resursseja leikataan jatkuvasti. On kiinnostavaa, että näiltä seuduilta löytyy lahjakkaimmat oppilaani. Selvästi nuoret kypsyvät täällä muita nopeammin.

Usein kirjallisuus on terävintä siellä, missä sen tarve näkyy inhimillisenä hätänä. Siksi nuorten kulttuuripalveluja tulisi suunnata erityisesti näille kulmille. Voitto olisi vähintään kaksinkertainen: Nuoret ymmärtäisivät osaamisensa, saisivat onnistumisen kokemuksia ja järkevän väylän voimiensa suuntaamiseen. Samalla se väestönosa joka ei juuri ole saanut ääntään kuuluviin, saisi siihen työkalut. Isoin ongelma monien nuorten elämässä on se, että kukaan ei ole kannustanut heitä.

Vantaan poliisi on rikosten selvittämisessä roppakaupalla naapureitaan jäljessä (siirryt toiseen palveluun) , ja kaupunki kompastelee myös sosiaalisten ongelmien hoidossa. Koko pääkaupunkiseudun tulisikin järjestää yhteisiä toimenpiteitä tippuvien nuorten koppaamiseksi.

Eriarvoisuuden kasvu Suomessa on käytännössä sitä, että näitä ihmisiä ei osata auttaa riittävästi ja osattomuus siirtyy vanhemmista lapsiin.

Vantaan nuorten kriisistä tekee riipaisevan se, että edes pahimmat rikolliset eivät ole paatuneita. Olen keskustellut kymmenien nuorten vankilaan joutuneiden miesten kanssa, eikä heistä kukaan identifioidu rikolliseksi - edes vakavia rikoksia tehneet. Monella heistä on lapsia, jotka ovat syntyneet rikkinäiseen perheeseen ongelmien keskelle, aivan kuten vanhempansakin. Eriarvoisuuden kasvu Suomessa on käytännössä sitä, että näitä ihmisiä ei osata auttaa riittävästi ja osattomuus siirtyy vanhemmista lapsiin.

Kun katsoo tätä todellisuutta sekä peruskoulusta että vankilasta käsin, on maisema melkoisen silmiä avaava. Peruskoululaitos toimii. Erityisopetus toimii niin hyvin, että siitä tulisi kaikkien muidenkin oppia. Samalla kuitenkin valtio ja kunnat ovat vähentämässä tuettua oppimista ja siirtämässä apua tarvitsevia lapsia tavallisiin koululuokkiin. Erkkaluokan turvallisesta ympäristöstä he joutuvat isoon luokkahuoneeseen, jossa he leimautuvat häiriötekijöiksi. Kaikki kärsivät ja valtio kuvittelee säästävänsä. Erityisopetuksen muotisana "inkluusio" on todellisuudessa apua tarvitsevien lasten hylkäämistä (siirryt toiseen palveluun) .

Pahin ongelma on kuitenkin se, että moni perhe on rikki, eikä siihen osata puuttua oikeilla työkaluilla. Huostaanotot ovat yleistyneet räjähdysmäisesti (siirryt toiseen palveluun) . Suomi on siitä ihmeellinen maa, että hankalimmissakin olosuhteissa elävät lapset eivät ole toivottomia tapauksia. He ovat tavallisia lapsia, jotka ovat oppineet pärjäämään väärillä taidoilla eikä heitä ole kannustettu korvaamaan niitä järkevämmillä. Heidän sosiaaliset suhteensa aikuisiin eivät usein ole vilpittömiä, ja etenkin maahanmuuttajatytöt saavat käsittämättömän määrän lähentelyä aikuisilta miehiltä.

Koska tästä todellisuudesta ei kerrota tarpeeksi julkisuuteen, elämme polarisoituvassa yhteiskunnassa. Osattomuus näkyy päihtyneinä lapsina kadulla, joiden ympäriltä puuttuvat turvalliset aikuiset. Eletään Kärpästen herran maailmassa.
Aleksis Salusjärvi Kirjoittaja on kriitikko ja päätoimittaja, joka opettaa lukutaitoa Uudenmaan vankiloissa, erityiskouluissa, sairaalakouluissa ja ammatillisissa oppilaitoksissa.
Tilaa Ylen uutiskirjeitä!

Saat Ylen parhaat sisällöt suoraan sähköpostiisi!
Siirry tilaamaan

# data[].attributes.attachment_link.title
Aleksis Salusjärven kolumni: Kärpästen herran uutta lukua kirjoitetaan Vantaan lähiöissä

# data[].attributes.attachment_link.description
Keväästä tulee Vantaalla rankka, päihdeongelmista kärsivät lapset ovat heitteillä. Koska ongelmaan ei puututa tarpeeksi vakavasti, se syvenee jatkuvasti, kirjoittaa Aleksis Salusjärvi. Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina Vantaan lähiöiden päihdeongelma on kevään aikana ylittänyt uutiskynnyksen useissa medioissa.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kulttuurivieras on muusikko, joka on hämmästellyt musiikissaan ihmiselämän outoutta jo 40 vuoden ajan.

"Vihaan Kalevalaa! Vihaan Kalevalaa!"
Ismo Alangon kaulasuonet pullistelevat, kun hän huutaa mikrofoniin uutta kappalettaan helsinkiläisellä treenikämpällä. Nenän päässä on hikipisara ja silmissä sama polte kuin lähes 40 vuotta sitten Hassisen Koneen laulajana.

Viisihenkinen bändi soittaa vimmatusti Alangon tuoreita biisejä, jotka ovat paikoitellen jopa punkkia.

- Tästähän tulevat ihan nuoruusajat mieleen, yksi muusikoista nauraa.

Ismo Alangon ensi kuussa julkaistavan levyn kappaleet kuulostavat hilpeän keväiseltä addrenaliiniryöpyltä. Samalla muusikko tutkailee biiseissään tämän päivän maailmanmenoa, mikä voi olla synkeääkin.

Elämä on ristiriitaista, sillä maailma on täynnä uhkakuvia ja samaan aikaan pitäisi osata nauttia elämästä.

- Tämmöisessä maailmassa pitäisi kuitenkin pystyä pitämään huolta toisistaan ja itsestään sekä rakentaa parempaa maailmaa. Samalla asiat voivat ahdistaa. Se on hyvin hämmentävä ristiriitainen tilanne, muusikko sanoo.

Suurmiehet romukoppaan

Kirjan kuvassa on pistäväsilmäinen mies.

Musiikkiluokalla oleva 10-vuotias Ismo Alanko ihailee tukka pystyssä olevaa säveltäjää, joka on taikonut uskomattoman hienoa musiikkia ja on vielä kuuronakin säveltänyt viimeiset sinfoniansa. Näitä teoksia kuunnellaan vielä vuosisatojen jälkeenkin.

Tuollainen minäkin haluaisin olla, poika ajattelee.

Minä halusin olla niin kuin Beethoven on Alangon uuden levyn nimi. Fraasi löytyy kappaleesta Nuorena nukkuneet.

Muusikon lapsuuteen liittyi naiivi haave olla suurmies. Teiniässä ihailun kohteeksi muuttui rappioromantiikka kuten juopot kirjailijat, narkomaanimuusikot ja nuorena kuolleet starat.

- Koko suurmieskultti ja -myytti tuntuu tällä hetkellä tosi naurettavalta. Suurmiehet poistuvat näyttämöidensä takaovista, eikä kukaan jää heitä kaipaamaan. Itsekeskeiset kusipäiset suurmiesnerot tavallaan joutavatkin romukoppaan.

Ismo Alanko itse asetteli Suomi-rockin suurmiehen kenkiä jalkoihinsa lähes 40 vuotta sitten. Hassisen Kone -yhtyeestä tuli pikavauhdilla supersuosittu heti ensimmäisellä albumillaan. 19-vuotiaalle se oli hämmentävää.

- Se oli unelmien täyttymys, mutta samalla iski skitsot päälle, että mitä varten kaikki minun kimpussani ovat. Se oli nuorelle miehelle myös ahdistavaa, mikä tosin purkautui seuraavalle levylle.

Muusikkouran aikajanalle ovat tuon jälkeen mahtuneet yhtyeet Sielun Veljet, Ismo Alanko Säätiö ja Ismo Alanko Teholla sekä sooloura. Yhteistyöprojekteja on ollut sinfoniaorkestereista lähtien.

Alanko on tehnyt musiikkia miltei tauotta. Valmiin projektin jälkeen seuraava on ollut jo mielessä.

Muusikko täyttää reilun vuoden päästä 60 vuotta ja sen jälkeen hän on haaveillut pitävänsä pidemmän tauon.

- Voisi vähän aikaa nautiskella sellaisesta hetkestä elämässä, että kalenterissa ei lukisi mitään tuleville kuukausille tai vuosille. En tiedä pystynkö siihen.

Kunniatohtorin maaginen rituaali

Kesäkuussa Itä-Suomen yliopisto vihkii Ismo Alangon filosofian kunniatohtoriksi. Joensuulaislähtöisen ansioksi katsotaan hänen pitkä uransa yhtenä Suomen merkittävimmistä rockmusiikoista ja -lyyrikoista.

Alanko on kunnianosoituksesta hämmentyneen kiitollinen. Häntä lämmittää se, että huomio tulee juurikin filosofian laitokselta.

- Olen pohdiskellut lauluissani jo liki 40 vuoden ajan sitä, mistä ihmeestä tässä kaikessa on kysymys. Mikä on ihminen, mistä se tulee ja minne se menee ja miksi maailma on tällainen.

Kunniatohtorin arvonimen perusteluissa mainitaan myös Alangon tavaramerkiksi tullut hypnoottinen esiintyminen, missä on shamanistisia piirteitä.

Muusikko ymmärtää, että hänet yhdistetään shamanistiseen perintöön, vaikka on ollut siitä myös vaivaantunut.

- Sielun Veljien aikana siitä puhuttiin koko ajan ja me oltiin aika kypsiä siihen. Me haluttiin olla rokkibändi ja sitten meistä puhuttiin jonain shamaaneina. Pannaanko se Vainämöisen hattu päähän ja ruvetaan lyömään sitä noitarumpua, Alanko nauraa.

Ismo Alanko ei koe olevansa shamaani, vaan laulaja joka heittäytyy musiikkiin. Silloin hän on osa musiikkia ja koko keho soi.

- Se on ollut maaginen rituaali mulle ja olen yrittänyt varjella sitä liekkiä. Sen takia en keikkaile paljon, jotta se pysyisi merkittävänä asiana.

Esiintymisellään ja musiikillaan Alanko pyrkii hakemaan yhteyttä muiden ihmisten ja koko maailmankaikkeuden kanssa.

- Silloin kun musa soi hyvin, niin siinä tuntee olevansa yhtä kaiken kanssa, mistä kuitenkin tässä kaikessa on kysymys. Samoja atomejahan tässä ollaan.

Kun Suomi putos puusta. Taas.

- Poliittista paasausta on saatu kuulla viime päivät aivan tarpeeksi, Ismo Alanko tuhahtaa viitaten juuri käytyihin eduskuntavaaleihin.

Hän ei esitä musiikissaan poliittisia pamfletteja tai julkilausumia, mutta usein hänen musiikiltaan odotetaan jotain sanomaa.

Taustalla ovat tasa-arvon, rauhan ja vapauden aatteet, mutta Alanko ei halua lauluissaan tyrkyttää mielipiteitään. Kuitenkin hänen kappaleensa kuvastavat tämän päivän yhteiskuntaa.

Lähes 30 vuotta sitten julkaistu Kun Suomi putos puusta -kappale käynnisti Ismo Alangon soolouran. Se kertoo sota-aikana syntyneiden kokemasta suuresta muutoksesta yhteiskunnassa.

Aika ajoin kappale nostetaan uudelleen esiin, sillä sen koetaan kuulostavan jälleen ajankohtaiselta. Muusikko myöntää, että biisin teema muutoksesta ei ole muuttunut sitten 1990-luvun alun.

- Muutoksen nopeus, kaupungistuminen, maaseutu tyhjenee ja yhteiskuntarakenne muuttuu. Silloin oli teollistuminen, nyt se on digitalisaatio. Asioita tapahtuu niin hirveän nopeasti, että ihminen ei meinaa pysyä mukana millään.

Alanko nostaa nykypäivästä esiin teknologian, joka orjuuttaa ihmistä. Kaikki ovat laitteissa kiinni ja informaatiota tulee niin paljon, ettei sitä pysty käsittelemään.

- Suhde luontoon on kadoksissa ja tekoäly on korvannut jumalan. Teknologia on kehittynyt niin nopeasti, että me emme hallitse sitä, vaan se hallitsee meitä.

Muusikko myöntää kuitenkin uuden teknologian hyödyt ja käyttää sitä paljon itsekin musiikin tekemisessä. Silti hän pyrkii rajoittamaan esimerkiksi jatkuvaa sähköpostin lukemista. Hän haluaisi käydä läpi meilit vain kerran viikossa, mutta se on mahdotonta.

- Koko ajan on kauhea härdelli päällä. Lähden opettelemaan sitä, että luen meilit kerran viikossa maanantaiaamuisin. Jos on kiire ja kerran viikossa ei riitä, niin ei sitten.

Ismo Alangon mukaan tätä aikaa kuvastaa ristiriitaisuus. Joka puolelta maalaillaan synkeitä tulevaisuuden kuvia, joiden kanssa pitäisi pystyä elämään ahdistumatta liikaa. Toisaalta asiat ovat suhteellisen hyvin ja elämästä pitäisi pystyä myös nauttimaan.

- Olemme maailman onnellisin kansa ja uusin kansansairaus on masennus ja ahdistuneisuus, muusikko kiteyttää Suomen tilan.

Alanko sanoo olevansa kaiken epämääräisyyden keskellä optimisti. Hän uskoo ja toivoo, että globaaleihinkin ongelmiin voisi löytyä ratkaisuja, jos niihin vain löytyy poliittista tahtoa.

- Uhkakuvien keskellä olevassa maailmassa tarvitaan ripaus positiivista tekemisen meininkiä.

Esiintymisen liekki

Bändi alkaa soittaa uudelleen Vihaan Kalevalaa -nimistä kappaletta.
"En tahdo leukapartaa, enkä usko ikiliikkujaan. En tuijota Tuonelan virtaa, koska vihaan Kalevaa! Vihaan Kalevalaa!"
Kansalliseepos on kulkenut Ismo Alangon elämässä mukana lapsuudesta lähtien ja siihen on kehittynyt viha-rakkaussuhde.

Häneltä oli pyydetty Kalevala-aiheista kappaletta biisintekokriisin keskellä. Tilanteessa purkautui vihaiselta kuulostava punk-kappale, jonka voi tulkita monin tavoin.

Alanko treenaa bändinsä kanssa uuden albumin myötä käynnistyvää kiertuetta. Keikkoja on kesällä parikymmentä ja saman verran on tiedossa syksyllä.

Muusikko sanoo välttävänsä liikaa keikkailua, että intohimon liekki esiintymiseen pysyy ja että se näkyy lavalla.

Mistä se liekki tulee?

Alanko miettii hetken, kunnes sanoo kuulostavansa vaivaannuttavan kliseiseltä.

- Elämänhalu ja kiihko sen perään, että haluaa kokea, nähdä ja tuntea. Ehkä se on inhimillinen peruspiirre, että haluaa elää, säilyttää elämää ja jatkaa sitä. Kai se on rakkaus elämään.

Tilaa Ylen uutiskirjeitä!

Saat Ylen parhaat sisällöt suoraan sähköpostiisi! Tilaa niin monta kirjettä kuin haluat!
Siirry tilaamaan

# data[].attributes.attachment_link.title
Ismo Alanko tekee musiikkia nykyelämän ristiriitaisuudesta: "Olemme maailman onnellisimpia ja uusin kansansairaus on masennus"

# data[].attributes.attachment_link.description
Kulttuurivieras on muusikko, joka on hämmästellyt musiikissaan ihmiselämän outoutta jo 40 vuoden ajan. "Vihaan Kalevalaa! Vihaan Kalevalaa!" Ismo Alangon kaulasuonet pullistelevat, kun hän huutaa mikrofoniin uutta kappalettaan helsinkiläisellä treenikämpällä. Nenän päässä on hikipisara ja silmissä sama polte kuin lähes 40 vuotta sitten Hassisen Koneen laulajana.

# data[].attributes.body
”Ministeri juhlii sitä, että alkoholisoitunut näpistelijä saadaan vankilaan” – Rikosoikeuden professori Kimmo Nuotio arvostelee Suomen kriminaalipolitiikkaa

# data[].attributes.attachment_link.title
"Ministeri juhlii sitä, että alkoholisoitunut näpistelijä saadaan vankilaan" - Rikosoikeuden professori Kimmo Nuotio arvostelee Suomen kriminaalipolitiikkaa

# data[].attributes.attachment_link.description
Rikosoikeuden professori Kimmo Nuotio vaatii politiikoilta näkemystä siihen, mikä on suomalaisen kriminaalipolitiikan tavoite.

# data[].attributes.body
“Jo 10–12-vuotiaat tytöt kokeilevat lääkkeitä alkoholin kanssa” – joka viides suomalainen luopuisi kaikkien huumeiden rangaistavuudesta | Yle Uutiset | yle.fi

# data[].attributes.attachment_link.title
"Jo 10-12-vuotiaat tytöt kokeilevat lääkkeitä alkoholin kanssa" - joka viides suomalainen luopuisi kaikkien huumeiden rangaistavuudesta

# data[].attributes.attachment_link.description
Sekä kovien huumeiden että kannabiksen käyttö lisääntyy koko Suomessa.

# data[].attributes.body
Kiinni jääminen voi yllättää viihdekäyttäjän – "Yhden kannabissätkän polttaminen näkyy verenkierrossa jopa 10 tuntia" | Yle Uutiset | yle.fi

# data[].attributes.attachment_link.title
Kiinni jääminen voi yllättää viihdekäyttäjän - "Yhden kannabissätkän polttaminen näkyy verenkierrossa jopa 10 tuntia"

# data[].attributes.attachment_link.description
Harva tietää, että kannabis on yksi pisimpään kehossa pysyvä huumaava aine, sanoo ylilääkäri Markus Partanen.

# data[].attributes.body
Entinen huumepoliisi: "Ainoa tapa, jolla voidaan lopettaa korruptio, säästää henkiä ja suojella lapsia on huumekaupan laillinen sääntely" | Yle Uutiset | yle.fi

# data[].attributes.attachment_link.title
Entinen huumepoliisi: "Ainoa tapa, jolla voidaan lopettaa korruptio, säästää henkiä ja suojella lapsia on huumekaupan laillinen sääntely"

# data[].attributes.attachment_link.description
Neil Woodsista tuli huumeiden käytön dekriminalisoinnin puolestapuhuja 14 vuoden poliisiuran jälkeen. Suomessa asian nosti vuosi sitten pöydälle THL:n johtava asiantuntija.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
alkoholi; huumeet; tupakka; rahapelit; ehkäisevä päihdetyö

# data[].attributes.attachment_link.title
Alkoholi, tupakka ja riippuvuudet - Alkoholi, tupakka ja riippuvuudet - THL

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Päihteiden väärinkäytön tunnistaminen

Päihteitä käytetään usein mielihyvän lisäämiseksi ja ahdistuksen lieventämiseksi. Alkoholin tai huumeiden käyttö sinänsä ei vielä tarkoita, että henkilöllä olisi päihdeongelma. Eri päihteet vaikuttavat aivoihin eri tavoin.

Päihdeongelmiin liittyy ainakin toinen seuraavista:

Alkoholin tai muiden huumaavien aineiden väärinkäyttö, joka johtaa ongelmiin töissä, koulussa tai kotona, rikosoikeudellisiin vaikeuksiin tai terveysongelmiin.

Riippuvuus alkoholista tai muista huumaavista aineista.

Päihderiippuvuuden oireita ovat:

Kestokyky (toleranssi) päihteelle kasvaa, eli päihdyttävän vaikutuksen aikaansaamiseksi tarvitaan koko ajan suurempia määriä.

Vierotusoireet, kun päihteen vaikutus vähenee.

Päihteitä käytetään suunniteltua suurempia määriä pitemmän aikaa.

Vaikeudet vähentää tai hallita päihteen käyttöä.

Suuri osa ajasta kuluu päihdettä käyttäen tai sen vaikutuksista toipuen.

Tärkeistä sosiaalisista, työhön tai vapaa-aikaan liittyvistä aktiviteeteista luopuminen päihteen käytön vuoksi.

Päihteen käytön jatkaminen, vaikka tiedossa ovat sen aiheuttamat ongelmat terveydentilassa.

Martin tarina Martti, 55, on ollut pitkään työssä, jossa on intensiivisiä työputkia, ja muutama päivä vapaata. Päästessään välillä vapaalle, hän saattaa välillä juhlia rankastikin ja juhlat venähtävät useamman päivän ajalle. Toipuminen takaisin työihin on aina hankalampaa, ja Martti on ottanut tavaksi lääkitä krapulaa tasoittavalla ryypyllä. Aikuiseksi kasvaneet lapset ovat huomanneet, että jotain on vialla, kun isä tuntuu olevan suurimman osan ajasta vieraan oloinen, välillä ärtyinen ja välillä taas korostuneen hyvän tuulinen. Martti on myös luopunut kalastuksesta, joka on aina ollut hänelle läheinen ja tärkeä harrastus. Hän ei juurikaan kutsu ihmisiä kotiinsa ja valittelee sen sotkuisuutta.

# data[].attributes.attachment_link.description
Päihteitä käytetään usein mielihyvän lisäämiseksi ja ahdistuksen lieventämiseksi. Alkoholin tai huumeiden käyttö sinänsä ei vielä tarkoita, että henkilöllä olisi päihdeongelma. Eri päihteet vaikuttavat aivoihin eri tavoin. Päihdeongelmiin liittyy ainakin toinen seuraavista: Alkoholin tai muiden huumaavien aineiden väärinkäyttö, joka johtaa ongelmiin töissä, koulussa tai kotona, rikosoikeudellisiin vaikeuksiin tai terveysongelmiin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kirjaudu sisään tai rekisteröidy sivustolle, jotta voit käyttää kirjanmerkkejä

Tietoartikkeleita kulttuurisesta ja yhteiskunnallisesta näkökulmasta päihteiden käyttöön.

Jos et löytänyt etsimääsi, voit myös ehdottaa aihetta.

# data[].attributes.attachment_link.description
Kirjaudu sisään tai rekisteröidy sivustolle, jotta voit käyttää kirjanmerkkejä Tietoartikkeleita kulttuurisesta ja yhteiskunnallisesta näkökulmasta päihteiden käyttöön. Jos et löytänyt etsimääsi, voit myös ehdottaa aihetta.

# data[].attributes.body
Laaja tutkimus: Ulospäin suuntautuneet polttavat kannabista muita todennäköisemmin – käytöllä on myös vahva yhteys skitsofreniaan

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Uudessa Nature Neuroscience -lehdessä julkaistussa uudessa tutkimuksessa löytyi 35 geeniä, jotka ovat yhteydessä kannabiksen käyttöön. Jälleen kerran havaittiin myös kannabiksen käytön yhteys skitsofreniaan.

Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi -tilaukseen

Vaihda HS Mini -tilauksesi helposti HS Digiin

Haluatko lukea koko artikkelin?

HS Digi -tilauksella pääset lukemaan rajoituksetta tämän ja muita kiinnostavia artikkeleita

# data[].attributes.attachment_link.title
Laaja tutkimus: Ulospäin suuntautuneet polttavat kannabista muita todennäköisemmin - käytöllä on myös vahva yhteys skitsofreniaan

# data[].attributes.attachment_link.description
Uudessa Nature Neuroscience -lehdessä julkaistussa uudessa tutkimuksessa löytyi 35 geeniä, jotka ovat yhteydessä kannabiksen käyttöön. Jälleen kerran havaittiin myös kannabiksen käytön yhteys skitsofreniaan. Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi -tilaukseen Vaihda HS Mini -tilauksesi helposti HS Digiin Haluatko lukea koko artikkelin?

# data[].attributes.body
”Ongelmista ykkönen on viina, kakkonen on viina ja kolmonen on viina” – Ensihoidon eläköityvä vastuulääkäri Teuvo Määttä on nähnyt Helsingin pimeän puolen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hälytys Kallion pelastusasemalla: A 741. Ensihoidon vastuulääkäri Teuvo Määttä tiesi heti, mistä oli kysymys. Ihminen oli pudonnut korkealta kerrostalon ikkunasta. Osoitekin oli tuttu: päihdeongelmaisten asuntola. Määttä oli tiiminsä kanssa jo matkalla pillit soiden. Auto oli perillä minuuteissa.

Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi -tilaukseen

Vaihda HS Mini -tilauksesi helposti HS Digiin

Haluatko lukea koko artikkelin?

HS Digi -tilauksella pääset lukemaan rajoituksetta tämän ja muita kiinnostavia artikkeleita

# data[].attributes.attachment_link.title
"Ongelmista ykkönen on viina, kakkonen on viina ja kolmonen on viina" - Ensihoidon eläköityvä vastuulääkäri Teuvo Määttä on nähnyt Helsingin pimeän puolen

# data[].attributes.attachment_link.description
Hälytys Kallion pelastusasemalla: A 741. Ensihoidon vastuulääkäri Teuvo Määttä tiesi heti, mistä oli kysymys. Ihminen oli pudonnut korkealta kerrostalon ikkunasta. Osoitekin oli tuttu: päihdeongelmaisten asuntola. Määttä oli tiiminsä kanssa jo matkalla pillit soiden. Auto oli perillä minuuteissa. Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi -tilaukseen Vaihda HS Mini -tilauksesi helposti HS Digiin Haluatko lukea koko artikkelin?

# data[].attributes.body
Rakkaushormoni on auttanut ryypiskeleviä paviaaneja, ja ensi vuonna hormonipillereitä kokeillaan ihmisillä – mutta oksitosiinistakin löytyy synkkä puoli

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Joka joutuu tiukasti koukkuun vaikkapa alkoholiin, huumeisiin tai rauhoittaviin lääkkeisiin, menettää kiinnostuksensa kaikkeen muuhun.

Kymmenen vuotta sitten psykofarmakologi Iain McGregor Sydneyn yliopistosta alkoi pohtia, voisiko addiktoituneen aivot ohjelmoida uudelleen niin, että ne suuntautuisivat ihmiselle luonteenomaiseen sosiaaliseen elämään eivätkä kaipaisi aineiden aiheuttamaa hurmosta.

Hän ryhtyi tutkimaan oksitosiinia, rakkaushormonia. Eritämme sitä, kun olemme toistemme kanssa tekemisissä miellyttävissä merkeissä, kuten lemmiskellessämme. Hormoni auttaa vahvistamaan ihmisten välisiä siteitä.

McGregor työtovereineen aikoo kokeilla keinotekoista oksitosiinin esiastetta (soc-1) sisältäviä pillereitä ihmisillä ensi vuonna. Koehenkilöt ovat huumeisiin addiktoituneita aikuisia.

Mainos (Teksti jatkuu alla)

Usko oksitosiiniin syntyi sarjassa kokeita, joista toimittaja Alice Klein kertoo perusteellisesti New Scientist -lehdessä.

McGregorin tiimi ruiskutti oksitosiinia rottiin, jotka olivat pahoin riippuvaisia metamfetamiinista. Aine on voimakkaampaa kuin tavallinen amfetamiini ja tuottaa vahvan hyvän olon tunteen.

Ennen koetta rotat elivät täysin aineen varassa. Jos tutkijat eivät olisi estäneet niitä, ne olisivat painaneet loputtomiin vipua, joka antoi niille huumetta, ja kuolleet yliannostukseen.

Yllättäen oksitosiinia saaneet rotat lakkasivat melkein täysin koskemasta vipuun.

Seuraavaksi olivat vuorossa alkoholisteiksi opetetut rotat. Niiden annettiin lipittää olutta 70 minuuttia päivittäin, ja juoman alkoholipitoisuutta kasvatettiin vähitellen. Myöhemmin koe-eläimet saivat vapaasti juopotella.

Ne koe-eläimet, jotka olivat saaneet oksitosiiniruiskeen, joivat huomattavasti vähemmän kuin verrokkiryhmän jyrsijät.

Näiden ja muiden lupaavien tulosten jälkeen Yhdysvalloissa tehtiin useita pieniä ihmiskokeita. Esimerkiksi Pohjois-Carolinan yliopistossa testattavana olivat alkoholistit, Kalifornian yliopistossa kokaiinin ja opioidien väärinkäyttäjät. Kokeissa ei turvallisuussyistä ruiskutettu oksitosiinia koehenkilöiden verenkiertoon vaan nenään.

Tulokset olivat pettymyksiä. Tämä johtuu luultavasti siitä, ettei kovin suuri osa oksitosiinista päädy nenän limakalvoilta aivoihin. Hormonissa on isoja molekyylejä, joiden on vaikea läpäistä veriaivoestettä. Lisäksi se hajoaa verenkierrossa helposti.

Ongelman kiertämiseksi McGregorin ryhmä ja joukko Sydneyn yliopiston kemistejä kehittivät oksitosiinia matkivan, pienirakenteisemman aineen. Se koostui kolmesta osasta, joita ei ollutkaan helppo liittää yhteen.

Niinpä tutkijat päättivät testata osasia erikseen. Yksi niistä on soc-1, eli synteettinen oksitosiinin kaltainen yhdiste 1. Kun rotat saivat pistoksen sitä, ne muuttuivat sosiaalisemmiksi. Ne jopa rapsuttelivat lempeästi lajikumppaneita, joita eivät olleet koskaan ennen tavanneet.

Myöhemmin tutkijat havaitsivat, että soc-1 todella aktivoi rottien aivojen tärkeimpiä oksitosiinia tuottavia alueita.

Sen jälkeen ryhmä on kokeillut tätä oksitosiinin esiastetta metamfetamiinista riippuvaisiin rottiin, kokaiinikoukussa oleviin reesusapinoihin ja pakonomaisesti ryypiskeleviin paviaaneihin. Se näyttää tehoavan hämmästyttävällä tavalla.

Esimerkiksi rotilla, joihin ruiskutettiin soc-1:tä, himo metamfetamiiniin vaimeni huomattavasti. Ne painoivat huumeannoksen antavaa vipua yli 85 prosenttia vähemmän kuin ennen koetta.

Vastaavasti lääkityt reesusapinat keskeyttivät vivunpainelun 35 yrityksen jälkeen. Aiemmin ne olivat jaksaneet tuuppia painiketta lähes 350 kertaa saadakseen yhden suonensisäisen paukun.

Molekyyli tuntuu jopa estävän repsahtamisen, joka on yksi aineiden käyttäjien suurimmista parantumisen esteistä. Noin 40-60 prosenttia huumeriippuvaisista sortuu uudelleen aineisiin vieroitushoidon päättymistä seuraavana vuonna, osoittivat psykiatri Thomas McLellan Pennsylvanian yliopistosta ja hänen kollegansa Jama-lehdessä vuonna 2000.

Lankeamisen laukaisee tavallisesti joko stressi tai houkutus heikolla hetkellä. Soc-1 heikentää viettelysten voimaa.

Tämä kävi ilmi kokeessa, jossa rotat ensin opetettiin painamaan vipua ja hankkimaan metamfetamiinia ja sitten muutettiin tilannetta niin, etteivät ne enää saaneet huumetta. Sen jälkeen niille annettiin yksi mitättömän pieni annos huumetta, mikä teki niistä vimmaisia.

Muut rotat hakkasivat painiketta yli 120 kertaa kahdessa tunnissa, mutta soc-1:llä lääkityt yksilöt tuskin hipaisivat vipua.

Toisessa kokeessa McGregor ja hänen kollegansa Michael Bowen saivat rotat puolittamaan limuvodkan kulutuksen kuudeksi viikoksi. Ihmelääke oli annos oksitosiinia.

Parhaillaan McGregorin ryhmä yrittää selvittää, miten soc-1 toimii. He olettavat, että se sysää elimistön oman oksitosiinin tuotannon hurjaan vauhtiin. Se taas suuntaa aivot uudelleen niin, että ne keskittyvät sosiaaliseen elämään.

Preeriamyyrät ovat luonnostaan yksiavioisia. Kokeessa niille luotiin amfetamiiniriippuvuus, ja niiden parisuhteet rikkoutuivat. Myyrät solmivat suhteet uudelleen, kun Zuoxin Wangin ryhmä Floridan osavaltionyliopistosta ruiskutti niiden aivoihin oksitosiinia.

Soc-1 saattaa vaikuttaa myös hyvän olon hormonin dopamiinin erittymiseen. Isoaivojen nucleus accumbens -tumakkeessa on kahdenlaisia dopamiinireseptoreja. D1-reseptoreja aktivoivat esimerkiksi ruoka ja huumeet, D2-reseptoreja sosiaalinen elämä. Oksitosiini näyttää vaikuttavan molempiin: se estää huumeita aktivoimasta ensimmäisiä reseptoreja ja stimuloi toisia.

Tätä tukee tutkimus ihmisistä, joilla on tavallista vähemmän D2-reseptoreita. He ovat muita taipuvaisempia kehittämään addiktion. Lisäksi huumeiden käytön on osoitettu vähentävän D2-reseptorien ja oksitosiinin määrää.

McGregorin ryhmä uskoo, että oksitosiini voi tehota kaikkiin huumeisiin, sillä ne vaikuttavat aivoissa samojen mekanismien kautta.

Toisin kuin esimerkiksi korvaushoidoissa käytettävä metadoni, oksitosiini ei ole synnyttänyt riippuvuutta koe-eläimissä. Se ei myöskään ole aiheuttanut niille käytöshäiriöitä eikä lihomista.

Vaikka alkoholistirotat ovat parantuneet oksitosiinilla, ihmisten hoitaminen hormonilla on varmasti hankalampaa. Melkein kaikki huumeriippuvaiset ovat moniongelmaisia.

Lisäksi oksitosiinistakin löytyy synkkä puoli. Hollantilaisen Leidenin yliopiston järjestämässä kolmessa kokeessa henkeen vedetty tujaus rakkaushormonia sai miespuoliset osallistujat tuntemaan lämmintä yhteenkuuluvuutta oman ryhmän kanssa ja lisäsi vihamielisyyttä muita kohtaan.

Oikea annostelu on epäilemättä tärkeää, mutta sen määrittäminen on vaikeaa. Vielä ei tiedetä paljon edes normaaleista oksitosiinin tasoista, saati siitä, mitä tapahtuu, jos hormonin määrää äkkiä roimasti lisätään.

# data[].attributes.attachment_link.title
Rakkaus­hormoni on auttanut ryypiskeleviä paviaaneja, ja ensi vuonna hormoni­pillereitä kokeillaan ihmisillä - mutta oksitosiinistakin löytyy synkkä puoli

# data[].attributes.attachment_link.description
Joka joutuu tiukasti koukkuun vaikkapa alkoholiin, huumeisiin tai rauhoittaviin lääkkeisiin, menettää kiinnostuksensa kaikkeen muuhun. Kymmenen vuotta sitten psykofarmakologi Iain McGregor Sydneyn yliopistosta alkoi pohtia, voisiko addiktoituneen aivot ohjelmoida uudelleen niin, että ne suuntautuisivat ihmiselle luonteenomaiseen sosiaaliseen elämään eivätkä kaipaisi aineiden aiheuttamaa hurmosta. Hän ryhtyi tutkimaan oksitosiinia, rakkaushormonia.