# data[].attributes.body
Gojoseon (també conegut com a Kojoson o Choson) va ser un estat prehistòric que es va establir a la península coreana. Segons la llegenda, va ser fundat pel rei Dan-gun el 2333 AEC. No obstant, la seva existència no ha estat del tot confirmada per la història, i alguns historiadors consideren que va ser una llegenda creada per donar una raó divina a l'origen del poble coreà.

Les característiques de Gojoseon són escasses, ja que no hi ha massa informació fiable sobre aquest estat. Segons la llegenda, va ser governat per 28 reis des de la fundació fins a la seva caiguda el segle II aC. Es creu que va ser una societat agrícola, que es va desenvolupar al voltant del riu Amnok (també conegut com a riu Yalu). També es creu que va tenir contactes comercials amb altres cultures asiàtiques com ara la Xina, Japó i la regió de Manchúria.

La caiguda de Gojoseon va ser causada per la conquesta de l'Imperi Xinès a la regió durant la dinastia Han. Els xinesos van fundar diversos estats en la península coreana, que van ser els predecessors de l'actual Corea del Nord i Corea del Sud.

# data[].attributes.attachment_link.title
Historia de COREA 1: Gojoseon, los Tres Reinos y Koryo - La Antigua Corea (Documental Historia)

# data[].attributes.body
Els fenicis eren un poble semita de l'antiga Fenícia, una regió costanera que es correspon amb l'actual Líban i part de Síria. La seva història es pot dividir en diferents etapes:

- Primeres colònies (2500-1200 aC): Els fenicis van començar a establir les seves primeres colònies al llarg de la costa del Mediterrani des del segle XXV aC. Aquestes colònies van ser fonamentals per al desenvolupament del seu comerç marítim.

- Edat del ferro (1200-800 aC): Durant aquesta època, els fenicis van consolidar el seu domini comercial a la Mediterrània i van establir colònies a altres regions com l'actual Túnez i Algèria.

- Apogeu comercial (800-550 aC): A partir del segle VIII aC, els fenicis van establir una xarxa comercial complexa que abastava des de les costes atlàntiques fins a l'Índia. També van desenvolupar una societat complexa i una cultura artística i literària molt valorada.

- Conquestes i declivi (550-332 aC): A partir del segle VI aC, els fenicis van entrar en conflicte amb altres potències del Mediterrani com Babilònia i els perses. La seva hegemonia comercial va ser gradualment reemplaçada per la dels grecs i altres cultures mediterrànies.

Les característiques principals de la civilització fenícia són la seva gran habilitat en la navegació i el comerç marítim, així com la seva cultura literària i artística. També eren coneguts per la seva religió politeista, amb divinitats com Baal i Astarté, i per la seva escriptura fonètica, l'alfabet fenici, que va ser la base de l'alfabet grec i llatí. La seva arquitectura i art eren influenciats per altres cultures mediterrànies, però van desenvolupar el seu propi estil distintiu.

# data[].attributes.attachment_link.title
MITOS Y LEYENDAS 3: Los dioses fenicios y el origen del alfabeto (Documental Historia)

# data[].attributes.body
L'Imperi Selèucida va ser un estat fundat per Seleuc I Nicator, un general d'Alexandre Magne, després de la mort d'aquest al 323 aC. L'Imperi Selèucida es va estendre per la major part del que ara és Iran, Iraq, Afganistan, Pakistan i parts de l'Índia i Turquia. La història de l'Imperi Selèucida es pot dividir en les següents etapes:

- Fundació i expansió (323-246 aC): Seleuc I Nicator va fundar l'Imperi Selèucida després de la mort d'Alexandre Magne i va establir la seva capital a Antioquia. Durant aquesta època, l'Imperi Selèucida va expandir el seu territori a l'oest fins a Grècia i a l'est fins a l'Índia.

- Apogeu i conflictes interns (246-165 aC): durant aquesta època, l'Imperi Selèucida va assolir el seu màxim esplendor i va ser governat per reis com Antíoc III el Gran. No obstant, també va patir de conflictes interns entre les diverses faccions i va perdre territoris a les guerres contra els Ptolemeus (Egipte) i els Romans.

- Caiguda i fragmentació (165-63 aC): Aquesta etapa va ser marcada per la creixent debilitat de l'Imperi Selèucida i la fragmentació del mateix en diversos regnes, com el Regne de Pèrgam, el Regne d'Armènia i el Regne de Capadòcia. Finalment, l'Imperi va ser conquerit pels romans al segle II aC. Durant els següents segles gran part de l'antic Imperi Selèucida va ser controlat per l'anomenat Imperi Part.

Les característiques principals de l'Imperi Selèucida van ser la seva organització administrativa centralitzada, la seva cultura helenística i l'adopció del zoroastrisme i altres creences religioses de la regió. També va ser conegut per la seva arquitectura monumental, com el Temple de Bel a Palmira i la Ciutatela d'Aleppo. L'Imperi Selèucida va tenir una economia basada en l'agricultura, la mineria i el comerç, especialment el de la seda i les espècies.

# data[].attributes.attachment_link.title
Auge y Caída del Imperio Seléucida - Sucesores de Alejandro Magno - DOCUMENTAL

# data[].attributes.body
Cartago fou una ciutat estat situada a la costa del nord d'Àfrica, a l'actual Tunísia. Va ser fundada pels fenicis al segle IX aC i va florir com a important potència comercial a la Mediterrània fins a la seva destrucció pels romans al segle III aC. La història de Cartago es pot dividir en les següents etapes:

- Fundació i expansió (s. IX-VI aC): Cartago va ser fundada pels fenicis al segle IX aC com una petita colònia comercial. Amb el temps, va expandir el seu territori i va establir colònies a altres regions com Sicília i Espanya.

- Apogeu i conflictes amb Roma (s. V-III aC): Durant aquesta època, Cartago va esdevenir una important potència comercial i militar a la Mediterrània, rivalitzant amb Roma pel control de la regió. Les guerres púniques (264-146 aC) van ser els conflictes més coneguts entre Cartago i Roma, que van acabar amb la destrucció de la ciutat pels romans.

- Reconstrucció i caiguda final (s. III-II aC): Després de les guerres púniques, Cartago va ser reconstruïda com a ciutat romana, però va perdre la seva importància comercial i política. Va ser finalment destruïda pels romans al segle II aC.

Les característiques principals de Cartago eren la seva habilitat en el comerç marítim i la seva organització política i militar. També tenien una societat jerarquitzada i una religió politeista amb divinitats com Baal Hammon i Tanit. La seva arquitectura i art estaven influenciats per altres cultures mediterrànies, però van desenvolupar el seu propi estil distintiu.

# data[].attributes.attachment_link.title
⚔️Historia de CARTAGO [Estado Púnico] en 15 minutos ⚔️ - El Mapa de Sebas

# data[].attributes.body
Els ibers eren un conjunt de pobles que habitaven la Península Ibèrica durant l'antiguitat. Algunes de les seves característiques principals són:

1. Societat: Els ibers vivien en comunitats organitzades en clans i tribus, amb una estructura social jerarquitzada. La seva economia es basava en l'agricultura, la ramaderia i el comerç.

2. Cultura: Els ibers tenien una cultura rica i diversa, amb influències mediterrànies, cèltiques i fenícies. La seva artesania destacava per la seva habilitat en la ceràmica, el treball del metall i la producció tèxtil.

3. Religió: Els ibers tenien una religió politeista que adorava divinitats relacionades amb la natura, el món subterrani i els antepassats.

4. Arquitectura: Els ibers construïen assentaments fortificats, amb murs de pedra i torres de defensa. També eren experts en la construcció de coves funeràries i altres monuments funeraris.

5. Llengua: Els ibers tenien una llengua pròpia, que pertanyia al grup lingüístic ibèric. Aquesta llengua es coneix en gran part gràcies a les inscripcions que han sobreviscut en monuments i objectes.

6. Guerres i conflictes: Els ibers van estar en constant conflicte amb altres pobles de la península, com els romans i els cartaginesos, i també van lluitar entre ells per la supremacia en la regió.

7. Desaparició: Els ibers van ser conquerits pels romans durant el segle II aC i van ser assimilats a la cultura romana. No obstant, la seva influència va perdurar en la cultura i la identitat de les regions on van habitar, com ara Catalunya, el País Valencià i Andalusia.

La cronologia de la civilització ibera és complexa i es divideix en diferents etapes:

- Edat del bronze (2200-800 aC): Aquesta etapa marca l'origen de la cultura ibèrica, amb la creació de les primeres comunitats agrícoles i ramaderes.

- Edat del ferro (800-550 aC): Durant aquesta època, els ibers van començar a desenvolupar una societat més complexa i a establir contactes comercials amb altres cultures del Mediterrani.

- Període clàssic (550-218 aC): Aquesta etapa va ser la més brillant de la cultura ibera, amb l'aparició de grans ciutats fortificades i una economia basada en el comerç i la mineria.

- Conquesta romana (218-19 aC): Després de diverses guerres i conflictes amb Roma, els ibers van ser finalment conquerits pels romans durant el segle II aC. A partir d'aquí, la cultura ibera va ser assimilada a la romana.

Tot i així, és important destacar que la història dels ibers és complexa i no es pot reduir a una simple cronologia, ja que la seva cultura es va desenvolupar de manera diferent en cada regió i va estar influïda per altres cultures del Mediterrani.

# data[].attributes.attachment_link.title
Los ÍBEROS y sus Yacimientos Arqueológicos

# data[].attributes.body
La civilització de Tartessos va ser una cultura prehistòrica que es va desenvolupar a la regió del sud-oest de la Península Ibèrica, al que avui és Espanya i Portugal, durant el primer mil·lenni aC. Algunes de les seves característiques principals són:

1. Comerç: tartessos era una cultura comercial important que va establir relacions amb altres cultures mediterrànies, especialment fenicis i grecs.

2. Metal·lúrgia: tartessos era coneguda per la seva habilitat en la metal·lúrgia, especialment en la producció de plata, que era la seva principal font de riquesa.

3. Cultura: tartessos tenia una cultura rica i diversa, amb influències mediterrànies i d'altres pobles peninsulars.

4. Societat: tartessos era una societat jerarquitzada, amb una elit aristocràtica que controlava l'economia i el poder polític.

5. Religió: tartessos tenia una religió politeista que adorava divinitats relacionades amb la natura i el món subterrani.

6. Arquitectura: tartessos tenia una arquitectura característica, amb edificis de pedra i maó, i una xarxa de camins que connectaven els seus assentaments.

7. Desaparició: tartessos va desaparèixer a finals del segle VI aC, probablement a causa d'una combinació de factors, com ara canvis climàtics, guerres i invasions de pobles del nord. La seva llegenda, però, va continuar viu a través dels segles i es va convertir en part de la cultura popular andalusa.

# data[].attributes.body
L'Imperi Aquemènida va ser una gran civilització que es va desenvolupar a la regió de l'Iran i altres zones de l'Orient Mitjà durant els segles VI al IV AEC. Algunes de les seves característiques més importants van ser:

- L'Imperi Aquemènida va ser fundat per Ciro el Gran, que va unificar diversos pobles i va crear un estat centralitzat i burocràtic.
- L'Imperi Aquemènida va ser un imperi multinacional, que va incorporar diversos pobles i cultures diferents, des d'Egipte fins a l'Índia.
- Els aquemènides van crear una gran xarxa d'infraestructures, incloent carreteres, ponts i aqüeductes, que van fomentar el comerç i les comunicacions.
- L'Imperi Aquemènida va ser una civilització tolerant, que va respectar les diverses religions i cultures dels pobles sotmesos. Per exemple, els aquemènides van permetre als jueus que es restablissin a Jerusalem i que reconstruïssin el seu temple.
- Els aquemènides van desenvolupar una administració eficient, amb un sistema de satrapies que es va encarregar de la recaptació de tributs i el manteniment de l'ordre.
- L'art aquemènida va ser influenciat per altres civilitzacions de l'Orient Mitjà, com ara els egipcis i els grecs, i es va caracteritzar per la grandiositat i la riquesa en detalls.

En resum, l'Imperi Aquemènida va ser una civilització important i influent a l'antiguitat, que va crear un estat centralitzat i tolerant, amb una economia basada en el comerç i la innovació en infraestructures. També va tenir una cultura artística i una relació complexa amb altres civilitzacions de l'Orient Mitjà i el Mediterrani, com ara els grecs.

# data[].attributes.attachment_link.title
PERSIA ANTIGUA 1: Elam, Medos y Aqueménidas (Documental Historia Persia Aqueménida)

# data[].attributes.body
L'Estat d'Israel o jueu a l'antiguitat era una monarquia que va existir a partir del segle X aC fins a l'any 63 aC, quan va ser conquerida per Roma. Algunes de les seves característiques més importants van ser:

- L'Estat d'Israel va ser fundat pel rei Saül, qui va ser el primer rei jueu. Després d'ell, van regnar David i Salomó, que van consolidar el regne i van fer construccions monumentals, com el temple de Jerusalem.
- Els jueus tenien una religió monoteista, el judaisme, que es basava en la creença en un sol déu, Jahvé, i que tenia una llei sagrada, la Torà, que es considerava la paraula divina.
- Els jueus van ser una civilització agrícola i ramadera, que es va desenvolupar principalment al territori de la Palestina actual.
- Els jueus van mantenir relacions comercials i diplomàtiques amb altres civilitzacions de la Mediterrània, com ara els fenicis i els egipcis.
- Durant la seva història, l'Estat d'Israel va experimentar períodes de prosperitat i estabilitat, com ara durant el regnat de David i Salomó, i també períodes de divisió i debilitat, com ara durant la diàspora babilònica.
- L'Estat d'Israel va ser conquerit successivament per altres civilitzacions, com ara els babilonis, els perses i els romans, que van sotmetre els jueus a diferents nivells de dominació i explotació.

En resum, l'Estat d'Israel o jueu a l'antiguitat va ser una civilització important que va desenvolupar una religió monoteista i una cultura distintiva en la regió de Palestina. Va ser una civilització influent que va deixar una empremta en la cultura i la història de la Mediterrània i més enllà.

# data[].attributes.attachment_link.title
ISRAEL Y LA BIBLIA 1: El Pentateuco - El Génesis, los Patriarcas y el Éxodo de Moisés (Historia)

# data[].attributes.location_name
Hattusas, Boğazkale/Provincia de Çorum, Turquía

# data[].attributes.body
L'Imperi Hitita va ser una civilització que va florir a l'Àsia Menor durant l'edat del bronze, des de l'any 1600 AEC fins a l'any 1178 AEC, aproximadament. Algunes de les seves característiques més importants van ser:

- L'Imperi Hitita va ser fundat pel rei Labarna l, i va créixer a través de la conquesta de regnes veïns i l'expansió territorial.
- Els hitites van ser famosos per la seva habilitat en la metal·lúrgia, especialment en la producció de ferro.
- Els hitites van ser un dels primers pobles a signar tractats de pau i aliances amb altres civilitzacions, com ara els egipcis i els babilonis.
- La seva llengua, el hitita, va ser una llengua indoeuropea, i va ser una de les primeres llengües escrites que es coneixen, amb textos que daten del segle XVII aC.
- La seva religió era politeista, amb deus i deesses associats a diferents aspectes de la natura i la vida.
- Els hitites van ser coneguts per les seves construccions monumentals, com ara el Temple de Yazilikaya, així com per la seva arquitectura en general, que combinava elements d'altres cultures veïnes.
- L'Imperi Hitita va experimentar una època daurada durant el regnat del rei Suppiluliuma l, que va durar uns 25 anys, durant els quals es van realitzar importants reformes polítiques, econòmiques i militars.
- L'Imperi Hitita va caure després de ser derrotat per les tribus de la mar, que eren un grup de pirates que van atacar les costes de l'Àsia Menor i que van acabar destruint la capital hitita, Hattusa.

En resum, l'Imperi Hitita va ser una civilització important de l'edat del bronze que va destacar per la seva habilitat en la metal·lúrgia, la seva diplomàcia, la seva arquitectura i la seva religió. Va ser una civilització influent que va deixar una empremta en la cultura de l'Àsia Menor i més enllà.

# data[].attributes.attachment_link.title
Los hititas: El Gran Imperio Desaparecido: Grandes Civilizaciones de la Historia - Mira la Historia

# data[].attributes.body
L'estat d'Elam va ser una civilització de l'antiguitat que es va desenvolupar en la regió de l'actual Iran, entre els segles XXIV aC i IV AEC. Algunes de les seves característiques més destacades són les següents:

- Els elamites van desenvolupar una escriptura pròpia, que va ser utilitzada en inscripcions i documents oficials. Es considerada, conjuntament amb l'escriptura cuneïforme mesopotàmica com el primer sistema d'escriptura conegut.
- Els elamites eren una societat agrícola que es dedicava principalment al cultiu dels cereals, així com a la cria de bestiar.
- Els elamites eren un poble guerriller que va lluitar contra altres civilitzacions de l'època, com els sumeris, els acadi o els assiris.
- L'estat d'Elam va ser governat per reis que tenien un gran poder, i van establir una societat jerarquitzada.
- Els elamites van desenvolupar una gran habilitat en la metal·lúrgia, especialment en la fabricació de bronze.
- La religió elamita era politeista, amb deus i deesses associats a diferents aspectes de la natura i la vida.
- Els elamites van construir ciutats fortificades i edificis amb una arquitectura avançada per a l'època.
- La caiguda de l'estat d'Elam es va produir a causa de les invasions de les civilitzacions veïnes, com els perses, els babilonis i els assiris.

En resum, l'estat d'Elam va ser una civilització avançada per a l'època, amb una societat jerarquitzada, una economia agrícola i una gran habilitat en la metal·lúrgia. Va lluitar contra altres civilitzacions de l'època i va ser finalment conquerida per les invasions dels seus veïns.

# data[].attributes.attachment_link.title
PERSIA ANTIGUA 1: Elam, Medos y Aqueménidas (Documental Historia Persia Aqueménida)

# data[].attributes.body
La civilització minoica es va desenvolupar a l'illa de Creta durant l'edat del bronze, aproximadament entre el 2600 aC i el 1100 aC. A continuació, es detallen les característiques més rellevants d'aquesta civilització:

1. Economia basada en el comerç: els minoics es dedicaven al comerç marítim, tenint relacions comercials amb altres civilitzacions del Mediterrani com els egipcis, els fenicis i altres cultures del seu entorn.

2. Arquitectura impressionant: la civilització minoica va construir edificis palatials, ciutats i altres estructures amb una arquitectura impressionant, destacant la seva capacitat per aconseguir grans alçades sense recolzament, com s'observa a l'edifici del Palau de Cnosos.

3. Art i cultura refinats: la civilització minoica va produir art i artesania de gran qualitat, com ceràmica, escultura, joieria i frescos. També va ser una civilització amb una religió politeista, en què es veneraven deesses com a figues principals.

4. Sistema d'escriptura propi: els minoics van desenvolupar un sistema d'escriptura propi, conegut com a Lineal A, que fins avui dia no s'ha pogut descodificar totalment.

5. Societat pacífica i sense grans fortificacions: la civilització minoica era una societat pacífica, amb poques fortificacions defensives a les seves ciutats i palau, el que suggereix que no es van sentir amenaçats per altres civilitzacions en el seu entorn.

En resum, la civilització minoica es va destacar pel seu desenvolupament econòmic basat en el comerç, l'arquitectura impressionant, l'art refinat, la religió politeista, el sistema d'escriptura propi i la seva societat pacífica i sense grans fortificacions defensives. Tot plegat fa que s'utilitzi com a exemple de civilització complexa sense jerarquies socials remarcables. La fi de la civilització minoica es relaciona amb l'auge dels micènics i domini d'aquest del territori de l'illa de Creta. També es relaciona amb una catàstrofe natural relacionada amb l'erupció del volcà Santorini.

# data[].attributes.attachment_link.title
CIVILIZACIÓN MINOICA | La primera gran civilización europea

# data[].attributes.body
La cronologia de la Grècia Antiga es divideix en diferents períodes que van tenir lloc durant milers d'anys. A continuació es detallen els períodes més importants:

1. Edat del Bronze (ca. 3000-1100 aC): Aquest període es caracteritza per l'ús del bronze per a la fabricació d'eines, armes i objectes decoratius. Els micènics van ser una de les civilitzacions més importants d'aquesta època.

2. Edat del Ferro (ca. 1100-800 aC): Durant aquest període, els grecs van començar a usar el ferro en lloc del bronze i van desenvolupar noves formes d'organització social i política.

3. Època Arcaica (ca. 800-480 aC): Aquesta època es va caracteritzar per l'aparició de les ciutats-estat (polis), la creació de les primeres colònies gregues a l'Àsia Menor i al Mediterrani occidental i l'expansió del comerç.

4. Època Clàssica (ca. 480-323 aC): Aquesta època va ser una de les més importants de la història grega, amb la guerra dels perses, l'aparició de la democràcia a Atenes, el desenvolupament de la filosofia i la literatura i la construcció de grans obres d'art i arquitectòniques com l'Acropolis d'Atenes.

5. Època Helenística (ca. 323-31 aC): Aquest període es va caracteritzar per l'expansió dels grecs a través de l'Àsia, Egipte i el Pròxim Orient després de la mort d'Alexandre el Gran, la creació de nous tipus de govern i la fusió de la cultura grega amb altres cultures.

6. Època Romana (31 aC-395 dC): La Grècia va ser conquerida per l'Imperi Romà i va formar part d'aquest imperi durant diversos segles, durant els quals la cultura grega va ser influenciada per la cultura romana. La Grècia va recuperar la seva independència el 1821.

La Grècia de l'antiguitat és coneguda per ser el bressol de la civilització occidental, amb una rica història, cultura i tradicions. Algunes de les seves característiques més rellevants són:

1. Els grecs van ser els pioners de la democràcia, amb l'adopció d'un sistema polític que va donar veu als ciutadans a través de l'assemblea i la participació en les decisions governamentals.

2. La cultura grega va ser excepcionalment rica, amb importants contribucions en àrees com la filosofia, la literatura, l'art, la música i l'arquitectura. Grans noms com Sòcrates, Platón, Aristòtil i Eurípides han influït en la cultura occidental durant segles.

3. La religió grega va ser politeista, adorant diversos déus i déesses, cadascun amb una funció específica. Les festes religioses com les Olimpíades eren celebrades amb pompa i cerimònia.

4. Els grecs van ser grans navegants i comerciants, fent intercanvis amb altres cultures a través del Mediterrani.

5. La Grècia antiga estava dividida en diferents ciutats-estat, conegudes com a polis. Això va donar lloc a una gran varietat de formes de govern i d'organització social.

6. La guerra era una part integral de la vida a la Grècia antiga, amb les polis rivalitzant per l'hegemonia i el control del territori. Això va donar lloc a grans victòries com les de les Termòpiles i grans derrotes com la caiguda de Troia.

7. Els jocs olímpics van ser una part important de la cultura grega, celebrats cada quatre anys a la ciutat d'Olimpia en honor al déu Zeus.

8. Els grecs van crear una gran quantitat d'obres d'art, amb escultures de marbre, pintures sobre fusta i ceràmica pintada.

9. La literatura grega va ser una altra de les seves grans aportacions a la cultura occidental, amb obres com l'Iliada i l'Odissea d'Homer i les tragèdies de Sòfocles i Eurípides.

10. La ciència també va ser una part important de la cultura grega, amb grans pensadors com Hipòcrates, considerat el pare de la medicina occidental, i Arquímedes, conegut per la llei de l'hidrostàtica i altres descobriments matemàtics.

# data[].attributes.body
La cultura Caral és una antiga civilització que va existir a la costa del Perú, aproximadament entre els anys 2600 i 2000 AEC. Algunes de les seves característiques més destacades són les següents:

- La cultura Caral és considerada la civilització més antiga d'Amèrica.
- La seva economia es basava principalment en l'agricultura i la pesca.
- La seva organització social era jerarquitzada, amb una elit dirigent i un ampli sector camperol.
- La cultura Caral va construir grans ciutats amb edificis monumentals, com ara la piràmide de Caral, que és la més antiga d'Amèrica.
- La cultura Caral va desenvolupar una avançada tecnologia hidràulica per a la irrigació dels seus camps.
- La cultura Caral va desenvolupar un sistema d'escriptura simbòlica, a través dels quals es comunicaven missatges i símbols.
- La seva religió era politeista, adoraven deus de la natura i realitzaven cerimònies per a l'agricultura i la pesca.
- La cultura Caral va mantenir contacte amb altres civilitzacions precolombines de la seva època, com ara la cultura Chavín.

En general, la cultura Caral va ser una civilització avançada per a la seva època, que va destacar per la seva organització social jerarquitzada, la construcció de grans ciutats i l'ús de tecnologies avançades. Va ser una de les primeres cultures d'Amèrica que va desenvolupar un sistema d'escriptura, així com una de les primeres a mantenir contacte amb altres cultures precolombines.

# data[].attributes.attachment_link.title
Caral en 5 minutos | Civilización Caral | Culturas Peruanas

# data[].attributes.body
La cultura maia és una de les civilitzacions precolombines més importants i reconegudes que van existir a Mesoamèrica, entre els anys 2000 AEC i el 900 de la nostra era, malgrat que diferents aspectes culturals de dita civilització es van mantenir durant la conquesta i colonització hispana i, fins i tot, el nostre present, per exemple les llengües maies, actualment parlades per uns 7 milions de persones. Algunes de les característiques més destacades dels maies són:

- La cultura maia va desenvolupar una complexa escriptura jeroglífica, que es va utilitzar en inscripcions i documents oficials.
- Els maies eren una societat agrícola que es dedicava principalment al cultiu dels cereals, així com a la cria de bestiar i la pesca.
- La cultura maia va construir grans ciutats amb edificis monumentals, com ara les piràmides de Tikal i Chichén Itzá.
- La seva religió era politeista, amb deus i deesses associats a diferents aspectes de la natura i la vida.
- La cultura maia va desenvolupar una avançada astronomia, i va crear un calendari precís de 365 dies.
- Els maies van ser un dels primers pobles del món a cultivar el cacau, del qual van fer el xocolata.
- Els maies també van destacar en l'art, la música i la dansa.

Altres civilitzacions posteriors a la cultura maia que van existir a la mateixa zona de Mesoamèrica són, per exemple, la cultura olmeca i la cultura teotihuacana. Algunes de les seves característiques són les següents:

- La cultura olmeca va ser una de les primeres civilitzacions de Mesoamèrica, que va existir entre els anys 1400 i 400 aC.
- La cultura olmeca va desenvolupar una iconografia única, amb figures com ara caps colossals i els nans de Xicotepec.
- La cultura teotihuacana va ser una civilització important que va existir entre els anys 200 aC i 650 dC, tenint una de les ciutats més grans del món de la seva època: Teotihuacan (entre 100.000 i 200.000 habitants).
- La cultura teotihuacana va ser coneguda per les seves piràmides, com la Piràmide del Sol i la Piràmide de la Lluna, així com per la seva arquitectura avançada i el seu art en ceràmica, pedra i metall.
- Els olmecas i teotihuacans també van ser societats agrícoles que van desenvolupar una economia basada en el cultiu dels cereals i la creació de canals d'irrigació.
- Les dues civilitzacions també eren politeistes, amb deus i deesses associats a diferents aspectes de la natura i la vida.

En resum, les civilitzacions antigues de Mesoamèrica van destacar per la seva arquitectura avançada, l'ús de tecnologies sofisticades, l'art, la religió i l'organització social. La cultura maia, en particular, va ser una de les més desenvolupades i influents de la zona.

# data[].attributes.body
Les primeres civilitzacions a Mesopotàmia van sorgir al voltant dels anys 4000-3000 aC, en el territori que actualment ocupa el sud d'Iraq. Aquesta regió, situada entre els rius Tigris i Eufrates, era coneguda com a "terra entre rius".

La primera civilització important que es va desenvolupar a Mesopotàmia va ser la civilització sumèria, que va sorgir al sud de Mesopotàmia al voltant dels anys 4000-3500 aC. Els sumeris van desenvolupar una societat complexa, amb una economia basada en l'agricultura i el comerç. Van crear una escriptura cuneïforme, que es va utilitzar per escriure en taules d'argila. També van construir ciutats amb temples i palau reials, així com canalitzacions i sistemes d'irrigació per a l'agricultura.

Després dels sumeris, van sorgir altres civilitzacions a Mesopotàmia, com els acadis, que van crear un imperi al voltant dels anys 2300-2200 aC, i els babilonis, que van crear el famós Imperi Babilònic al voltant dels anys 1800-1600 aC. Aquest imperi va ser governat per Hammurabi, que va crear un codi de lleis escrit en taules d'argila, conegut com a Codex Hammurabi.

Les civilitzacions mesopotàmiques també van tenir una gran influència en altres àrees del món antic. Van desenvolupar la roda i van ser pioneres en l'ús del ferro per a la fabricació d'eines i armes. A més, van crear una rica cultura literària, que inclou epopeies com l'Epopeia de Gilgamesh, considerada una de les obres més antigues de la literatura mundial.

# data[].attributes.attachment_link.title
Historia de MESOPOTAMIA | SUMERIA, ACADIOS, BABILONIA - Resumen

# data[].attributes.body
La dinastia Shang (o Sheng o Yin) va governar la Xina des del segle XVI aC fins al segle XI aC. Va ser una de les primeres dinasties de la història xinesa per a la qual es disposa de documents escrits i va ser una època de gran desenvolupament en la societat, l'economia i la cultura. Anterior a la dinastia Shang, entre el 2100 i el 1600 AEC, es considera que va existir una dinastia anterior, però existeix debat a la historiografia sobre la veracitat de la seva existència.

Algunes de les característiques més destacades de la dinastia Shang són:

- Va ser una societat jerarquitzada en la qual el rei tenia el poder suprem.
- La societat estava dividida en diferents classes socials: els nobles, els comerciants i artesans, i els camperols.
- La major part de la població treballava la terra, i la irrigació era una pràctica comuna per augmentar la productivitat agrícola.
- Es creu que la dinastia Shang va ser la primera en desenvolupar la tècnica de fabricació de la seda.
- Els Shang van desenvolupar la metal·lúrgia, i van fabricar objectes de bronze com a vasos, armes i instruments musicals.
- Els Shang practicaven l'adivinació i el culte als avantpassats, i creien en l'existència d'una ànima i d'un món dels esperits.
- Va ser una època de guerres i conflictes, tant amb altres estats xinesos com amb els pobles nòmades del nord.
- La caiguda de la dinastia Shang va ser causada per les lluites internes i la pèrdua de suport dels seus súbdits.

En general, la dinastia Shang va ser una època important en la història xinesa, ja que va ser una època de desenvolupament econòmic i cultural, i va ser una base per a la posterior dinastia Zhou.

# data[].attributes.attachment_link.title
Historia de CHINA 1: Antigüedad - Xia, Sheng, Zhou y Reinos Combatientes (Documental Historia)

# data[].attributes.body
L'Imperi Romà va ser una entitat política que va existir durant més de cinc segles, des de l'època de la República Romana fins a la caiguda de l'Imperi d'Occident. A continuació, es detallen les fases i la cronologia de l'Imperi Romà:

1. República Romana (509 aC - 27 aC): Durant aquesta etapa, Roma va ser una república, amb un Senat i dos cònsols que governaven la ciutat. Es va expandir pel Mediterrani, conquistant Itàlia, Sicília, Sardenya, Còrsega i la península Ibèrica.

2. Imperi Romà d'Occident (27 aC - 476 dC): Després de les guerres civils, August va esdevenir el primer emperador romà i va instaurar el Principat. Durant els primers segles d'aquesta etapa, l'Imperi va viure una època de pau i prosperitat, amb el desenvolupament de la cultura i les arts. Però a partir del segle III, l'Imperi va començar a experimentar una crisi econòmica i militar que va portar a la caiguda de l'Imperi Romà d'Occident el 476.

3. Imperi Romà d'Orient (324-1453): L'emperador Constantí el Gran va fundar Constantinoble el 324 i va establir la capital de l'Imperi Romà d'Orient allà. Durant els segles següents, l'Imperi d'Orient va ser més estabilitzat que l'Occident, amb períodes de gran esplendor com l'època de Justinian el Gran. No obstant, va ser conquerit pels turcs otomans el 1453.

En resum, l'Imperi Romà es pot dividir en dues fases: la República Romana i l'Imperi Romà, que es pot dividir en dos "estats": l'Imperi Romà d'Orient o Imperi Bizantí i l'Imperi Romà d'Occident a partir del 395.

Abans de la República i de l'Imperi va existir l'anomenada monarquia romana antiga va ser la primera forma de govern a Roma, abans de la República Romana. A continuació, es detalla la cronologia dels reis de Roma durant aquest període:

1. Ròmul (753-717 aC)

2. Numa Pompili (716-673 aC)

3. Tul·li Hostili (673-641 aC)

4. Ancus Marci (641-616 aC)

5. Tarquini el Vell (616-579 aC)

6. Servi Tul·li (578-535 aC)

7. Tarquini el Superb (535-509 aC)

A partir de la caiguda de Tarquini el Superb, es va instaurar la República Romana i es va acabar amb la monarquia. Aquesta etapa va durar fins a l'establiment de l'Imperi Romà, amb l'ascens d'August com a primer emperador romà el 27 aC.

# data[].attributes.attachment_link.title
✅ El IMPERIO ROMANO en 10 minutos | Resumen de la historia de la ANTIGUA ROMA

# data[].attributes.body
L'Egipte Antic es pot dividir en diferents fases i períodes que es van succeir al llarg de milers d'anys. A continuació es detallen les fases i les seves característiques principals:

1. Prehistòria egípcia (ca. 5000-3100 aC): Aquesta fase va ser anterior a la unificació de l'antic Egipte i es caracteritza per l'aparició de les primeres comunitats agrícoles al llarg del Nil.

2. Període Protodinàstic (ca. 3100-2686 aC): Durant aquesta fase, les comunitats agrícoles es van unir en dos regnes diferents, el del sud (Alto Egipte) i el del nord (Baix Egipte). El faraó Narmer va unificar aquests dos regnes cap al 3100 aC, creant així la primera dinastia faraònica.

3. Antic Regne (ca. 2686-2181 aC): Aquesta fase es caracteritza per la construcció de les primeres piràmides i la consolidació del poder faraònic. El faraó Khufu, també conegut com a Cheops, va construir la Gran Piràmide de Gizeh.

4. Primer Període Intermedi (ca. 2181-2055 aC): Aquesta fase va ser marcada per la decadència del poder faraònic, la divisió del país en diversos regnes i la inestabilitat política.

5. Imperi Mitjà (ca. 2055-1650 aC): Durant aquesta fase es va restaurar el poder faraònic i es va establir una administració centralitzada. També es van construir obres públiques com el canal de Khafrà.

6. Segon Període Intermedi (ca. 1650-1550 aC): Aquesta fase es va caracteritzar per la invasió dels hicsos, un poble asiàtic que va conquerir l'antic Egipte.

7. Nou Regne (ca. 1550-1069 aC): Aquesta fase va ser marcada per l'alliberament dels hicsos i la creació d'un imperi que s'estenia des de la Núbia fins a l'Àsia. Els faraons més importants d'aquesta època van ser Hatshepsut, Ramsès II i Tutankhamon.

8. Tercer Període Intermedi (ca. 1069-656 aC): Aquesta fase es va caracteritzar per la fragmentació del poder faraònic i la presència de diversos regnes al llarg del Nil.

9. Període Tardà (ca. 656-332 aC): Durant aquesta fase, l'antic Egipte va ser conquerit pels perses, però va recuperar la seva independència breument durant la dinastia saïta. Finalment, Alexandre el Gran va conquerir Egipte el 332 aC, posant fi a l'Egipte Antic.

Després de la conquesta d'Egipte per part d'Alexandre el Gran el 332 aC, l'antic imperi va ser absorbit per l'Imperi Macedoni, que va governar Egipte a través de diversos governadors.

El primer governador, Ptolemeu I, es va proclamar faraó i va establir la dinastia ptolemaica, que va durar fins al suïcidi de l'última faraó, Cleopatra VII, el 30 aC.

Durant el període ptolemaic, Egipte va experimentar un important desenvolupament cultural i científic. La Biblioteca d'Alexandria, fundada per Ptolemeu I, va esdevenir un centre de coneixement i investigació que va atreure els savis més importants de l'època. També es van construir importants obres públiques com el far d'Alexandria i el Temple de Dendera.

En el camp de la religió, durant la dinastia ptolemaica es van produir canvis significatius. L'antic culte als déus egipcis es va fusionar amb la religió grega, donant lloc a nous deus híbrids com Serapis.

Els ptolemaics van mantenir una estreta relació amb la cultura grega, i Alexandria es va convertir en un centre cultural i comercial d'importància mundial. No obstant això, també van sorgir tensions entre la població egípcia i els governadors grecs, que es van fer més evidents amb el temps.

L'arribada dels romans a Egipte el 30 aC va suposar el final de la dinastia ptolemaica. Després de la mort de Cleopatra VII, Egipte es va convertir en una província romana, encara que la cultura egípcia va continuar tenint una influència important en la regió durant molts segles.

# data[].attributes.body
La cultura Harappa, també coneguda com a cultura del riu Indo, es va desenvolupar en el territori actual del Pakistan i l'Índia entre el 2600 aC i el 1900 aC aproximadament. A continuació, es presenten algunes de les característiques més rellevants d'aquesta cultura:

1. Urbanisme: la cultura Harappa va ser una de les primeres a desenvolupar ciutats planificades, amb una organització urbana molt avançada per a l'època. Les seves ciutats estaven dividides en sectors i presentaven una estructura regular, amb carrers rectes i edificis de maó.

2. Sistema d'escriptura: la cultura Harappa va desenvolupar un dels primers sistemes d'escriptura de la història, encara que encara no s'ha pogut descobrir completament. El sistema d'escriptura estava compost per signes i símbols, i s'utilitzava per a registrar transaccions comercials i administratives.

3. Agricultura: l'economia de la cultura Harappa es basava en l'agricultura, i es cultivaven diversos cultius com el blat, l'ordi, l'arròs i el cotó. S'han trobat evidències de sistemes d'irrigació i canals de reg que permetien el desenvolupament d'una agricultura més intensiva.

4. Comerç: la cultura Harappa va mantenir contactes comercials amb altres cultures de l'època, com la mesopotàmica i l'egípcia, i s'han trobat objectes procedents d'altres regions en les excavacions arqueològiques.

5. Art i religió: la cultura Harappa va desenvolupar una rica producció artística, amb objectes de ceràmica, escultures i joies. La religió de la cultura Harappa es desconeix, encara que s'han trobat figures que podrien representar deïtats o animals sagrats.

En resum, la cultura Harappa va ser una de les més avançades de la seva època, amb una organització urbana i una economia basada en l'agricultura i el comerç. Tot i que encara queden molts aspectes per descobrir, la cultura Harappa ha deixat un important llegat en la història de la humanitat.

Encara que hi han molts aspectes per descobrir sobre la cultura Harappa, les evidències arqueològiques no mostren una gran diferenciació social en aquesta cultura. No s'han trobat palauets o edificis de grans dimensions que puguin suggerir una classe dominant, i els objectes de luxe i les joies que es van descobrir estaven repartits per tota la població. Això ha portat alguns experts a considerar que la societat Harappa era igualitària, sense una classe social dominant. No obstant això, aquesta teoria no està exempta de debat, i hi han altres interpretacions que defensen la presència d'una elit social en aquesta cultura.

# data[].attributes.attachment_link.title
Introduction to the Indus Valley (Harappan) Civilization