# data[].attributes.location_name
Херсонес Таврический, Севастополь

# data[].attributes.body
Херсонес Таврійський – таку назву носило місто, засноване давньогрецькими колоністами понад дві з половиною тисячі років тому на південному заході Кримського півострова. Слово „Херсонес” зазвичай перекладають з грецької як „півострів”. Місто дійсно було розташоване на невеличкому півострові поміж двох бухт. Таври – войовниче плем’я, що заселяло сусідні гористі місцевості, – спричинили народження епітету „Таврійський”, тобто „розташований на території таврів”.

# data[].attributes.attachment_link.description
ХЕРСОНЕС ТАВРІЙСЬКИЙ був заснований 422–421 рр. до н. е. грецькими вихідцями з Гераклеї Понтійської як грецька колонія на північному узбережжі Чорного моря і за античної доби став важливим торговельним, ремісничим і політичним центром південно-західного узбережжя Криму. Херсонес розташований в півде…

# data[].attributes.body
Пантікапей був заснований у 1-й половині 6 століття до н. е. на західному березі Керченської протоки (на місці сучасної Керчі) переселенцями з Мілета та інших центрів Давньої Греції. З 2-ї половини 6 століття до н. е. карбував власну монету. З утворенням близько 480 до н. е. Боспорської держави став її столицею.

# data[].attributes.attachment_link.title
Архітектурно-археологічний_комплекс_«Стародавнє_місто_Пантікапей».JPG

# data[].attributes.body
Місто заснували вихідці з грецького міста Мілет в середині четвертого століття до нашої ери назвавши поселення Теодосія («Богом дана»).

Перші поселенці жили в землянках і напівземлянках. Займалися сільським господарством, ловили рибу, розвивали ремісничну справу, налагодили торгівлю з батьківщиною і з місцевими племенами. Зручне географічне розташування на перехресті торговельних шляхів, родючі землі та зручна гавань створили сприятливі умови для швидкого розвитку міста. Грецькі купці везли на продаж оливкову олію, вино, посуд, а купували шкіри, ліс, рибу.

# data[].attributes.location_name
Парутине, Миколаївська область

# data[].attributes.body
Ольвія була заснована грецькими переселенцями на початку VI ст. до н.е. і проіснувала майже тисячу років. Це місто згадував у своїх творах Геродот. В епоху розквіту територія міста досягала 55 га, його некрополя – до 500 га, а по берегах Бузького, Дніпровського і Березанського  лиманів розмістилися півтори сотні сільськогосподарських поселень, що складали сільську околицю міста.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ольвія: найбільший античний поліс Причорномор’я • Ukraїner

# data[].attributes.attachment_link.description
Медійні дослідження України

# data[].attributes.location_name
Білгород-Дністровський, Одеська область

# data[].attributes.body
Тіра — давньогрец. місто, розташов. на правому березі Дністровського лиману, на місці сучасного Білгорода-Дністровського. Заснована в останні десятиліття 6 ст. до н. е. вихідцями з Іонії. Назва Тіра походить від давньогрецької назви Дністра (Тірас). Свідоцтва давніх авторів про те, що місто спочатку іменувалося Офіуссою, суперечливі. Також неоднозначні й думки дослідників: дехто вважає, що Офіусса і Тіра — два самостійних міста, інші, — що Офіусса — це первинна назва Тіри.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Мало хто знає, що під стінами Аккерманської фортеці на території сучасного м. Білгорода-Дністровського Одеської області розкопано одне з найстарших міст світу, якому близько 2500 років.

Туристи, відвідуючи Аккерман не завжди помічають розкопані мури грецького міста Тіра, які скромно розташувались справа від мосту до фортеці. Ніяких вказівників, ніякого промо та буклетів для місця, яке б могло стати туристичною Меккою.

Пропонуємо вам дізнатись кілька фактів про Тіру:

1. Унаслідок зведення спочатку середньовічного міста та фортеці, а потім і сучасного значна частина античного міста була знищена, забудованим виявився і некрополь Тіри. Частина міста була зруйнована водами Дністровського лиману. Збереглося 11-12 га території за межами середньовічної фортеці, де знайдені культурні нашарування античної доби. Розкопано залишки житлових кварталів IV ст. до н. е. - IV ст. н. е. й оборонних споруд кінця IV ст. до н. е. - середини ІІІ ст. н. е. Найранішими об'єктами можуть вважатися деякі підвальні приміщення, які були споруджені в самому кінці V - на початку IV ст. до н. е. і пізніше були перебудовані.

2. На ранньому етапі кількість мешканців не перевищувала 2,5 тис. осіб. Проте, судячи зі знахідок керамічного посуду, торгівля велася з Іонією, Хіосом, Істрією, Аттікою. Місто досягає певного розквіту. Зберігся напис, що містив список грошових внесків членів Афінського морського союзу в 425-424 рр. до н. е. У ньому були відновлені назви Тіри й Ніконія, які платили фороси у розмірі двох талантів і трьох тисяч драхм (1/2 таланту) відповідно. Цей напис дає можливість вважати ці два міста Нижнього Подністров'я членами Афінського союзу та засвідчує, що вже на останню чверть V ст. до н. е. Тіра була значнішою за Ніконій, про що свідчить розмір форос

3. У 56-57 рр. під час намісництва на Нижньому Дунаї легата Мезії Плавція Сільвана в Тірі вводиться нове літочислення. Цю подію багато дослідників пов'язують із включенням Тіри до складу римської провінції Мезії. Добровільне підкорення Тіри Риму було спричинене необхідністю захисту від варварів.

4. Житлові будинки римського часу були відкриті на північ від цитаделі, де вони перекривали споруди періоду еллінізму, частково використовуючи їхні стіни як фундаменти і повторюючи їхню конфігурацію. Дворики мостилися кам'яними плитами з підсипкою керамічного бою. Східний будинок мав не тільки житлові, а й господарсько-виробничі приміщення, що розташовувалися в його південній частині. В одному з них знаходився круглий кам'яний чан, на південь від цього приміщення були відкриті дві домниці для виплавки заліза. Поряд із ними була знайдена велика кількість шлаків, вугілля, шматки заліза та уламки залізних виробів. У цьому ж будинку була і піч для випалення кераміки. Крім того, у приміщеннях було виявлено два скарби. Один із них складався з 31 римського денарія, 149 тірських мідних монет, одного ольвійського тетрасарія часу Септімія Севера, золотого персня із зображенням Гермеса на щитку і золотого кільця у вигляді змії. Інший скарб складався з 5 денаріїв і 52 тірських монет, найпізніші з яких були викарбовані за Каракалли.

5. У перші століття нашої ери Тіра продовжувала залишатися античним центром, хоча населення міста в римський період його історії було більш строкатим, аніж раніше. Окрім греків у місті жили, без сумніву, представники варварських племен, що мешкали в регіоні: фракійців, пізніх скіфів, а також якась частина представників римських провінцій.

# data[].attributes.attachment_link.title
Тіра: 5 фактів про одне з найдавніших міст світу, яке знаходиться в Україні - ВСВІТІ

# data[].attributes.attachment_link.description
Мало хто знає, що під стінами Аккерманської фортеці на території сучасного м. Білгорода-Дністровського Одеської області розкопано одне з найстарших міст світу, якому близько 2500 років. Туристи, відвідуючи Аккерман не завжди помічають розкопані мури грецького міста Тіра, які скромно розташувались справа від мосту до фортеці. Ніяких вказівників, ніякого промо та буклетів для місця, яке б могло [...]

# data[].attributes.body
Це найдавніша людська стоянка на півострові і являє собою поглиблення, утворене в скелі через вивітрювання породи і вимивання її ґрунтовими водами. Вхід розташований на висоті 120 метрів. Всередині приміщення ділиться на 2 невеликі зали. Там збереглися залишки кам'яної стіни, викладеної для захисту від холоду і вітру, сліди вогнищ. Крім цього, тут знайдено безліч кісток тварин. Їх вивчення дозволило визначити, що мешканці-неандертальці навчилися полювати на дрібну і велику дичину, добували навіть птахів. Стіни прикрашені наскельними малюнками, які зображують сцени полювання на печерних ведмедів, гієн, інших тварин. Крім того, були виявлені залишки близько 500 кремнієвих інструментів, призначених для полювання і творчої праці. Ще одна знахідка, яка надає особливого наукове значення виявлення стоянки, - поховання первісних людей.

# data[].attributes.location_name
Кирилівська церква, вулиця Олени Теліги, Київ

# data[].attributes.headline
Кирилівська стоянка

# data[].attributes.subject
Кирилівська стоянка

# data[].attributes.body
Кирилівська стоянка – двошарова археологічна пам'ятка пізнього палеоліту. Її відкриття стало справжньою сенсацією. У 1893 році стоянку виявив і дослідив у Києві В.Хвойка за участі В. Антоновича та П.Армашевського. Відкрито 2 культурні шари. Тут знайдено нагромадження кісток мамонта (67 особин) і волохатого носорога  та залишки вогнищ. Крем'яні вироби малочисельні. А ще дослідники відкопали близько 200 знарядь праці. Основним заняттям мешканців стоянки було полювання.

# data[].attributes.attachment_link.title
Кирилівська археологічна стоянка віком ~25000 років

# data[].attributes.attachment_link.description
Кирилівська пізньопалеолітична стоянка давніх мисливців на Подолі у Києві: опис, фото. ⚡Орнаментоване ікло мамонта в ...

# data[].attributes.location_name
Королівська стоянка, Закарпатська область

# data[].attributes.headline
Королевська стоянка

# data[].attributes.subject
Королевська стоянка

# data[].attributes.body
Найдавніша у Східній Європі багатошарова палеолітична стоянка Королеве була відкрита поблизу смт Королево Виноградарівського району Закарпатської області у 1974 році. Розташована вона на вершині 100-метрової тераси лівого берега р. Тиса. Значення стоянки Королево виходить далеко за межі України. Це найдавніша стоянка Східної Європи, від якої ведеться відлік початкового заселення цієї частини Європейського континенту. Число знахідок, серед яких — знаряддя праці кроманьйонців, неандертальців, пітекантропів, нині досягає вже ста тисяч.Тобто зібрано одну з найбільших у Європі палеолітичних колекцій.  Результати численних аналізів показали: вік нашарувань, у яких виявлено найбільш архаїчні знаряддя, обчислюється щонайменше мільйоном років!

# data[].attributes.attachment_link.title
Королевська палеолітична стоянка

# data[].attributes.attachment_link.description
Королевська стоянка доби палелоліту на Закарпатті: ⚡історія дослідження, археологічні пам’ятки, артефакти.

# data[].attributes.location_name
Межиріцька стоянка мисливців на мамонтів, Межиріч, Черкаська область

# data[].attributes.headline
Межиріцька стоянка 

# data[].attributes.subject
Межиріцька стоянка 

# data[].attributes.body
Археологічна цінність Межиріцької стоянки величезна. Подібних за унікальністю житлових комплексів у світі знайдено не більше півдесятка. На території Межиріцької стоянки було знайдено найдавнішу в Україні карту. Її вирізали на уламку бивня мамонта. Нині ця унікальна знахідка експонується у Національному науково-природничому музеї НАН України.  Межиріцька стоянка була зимовим стійбищем мисливців, яке розташовувалося у пониззі долини Росі – там, де тепліше і затишніше.  Кістки, із яких складалися житла, були знайдені по берегах річок. Камінь як будматеріал мешканцями стоянки не використовувався.  Навколо жител у глині викопувались ями, які виконували функції холодильників. В них зберігали м’ясо та інші харчі.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Роки проведення експедицій: 2009 2010 2011 2015 2016 2017 2018 2019
Фотографії >>
Межиріцька пізньопалеолітична стоянка знаходиться на території с. Межиріч Канівського р-ну Черкаської області. Пам'ятка розташована на мису утвореному долинами річок Росі та Росcави. В результаті багаторічних (з 1966 р.) розкопок, здійснених вітчизняними та зарубіжними вченими, на стоянці виявлено та досліджено чотири житлових конструкції та господарські об'єкти навколо них. Датування за радіовуглецевим методом визначило вік пам'ятки у досить вузьких межах - близько середини 15 тисячоліття тому. З 2003 р. стоянка досліджується комплексною українсько-французькою експедицією спільно з Національним природничим музеєм (Париж) з залученням вітчизняних та зарубіжних спеціалістів в галузі археозоології, геології, палеоботаніки, геоморфології тощо. Останнім часом роботи концентруються переважно на двох об'єктах поселення, а саме: ділянка насиченого культурного шару з ямою №7 на південь від 1-го межиріцького житла (ГПК 1) та ділянка культурного шару з ямою №6, що належить до 2-го ГПК. Особливе зацікавлення викликає господарський об'єкт - яма №6, що розташована на південь від другого житла, розкопаного у 1969-1970 рр., з причини високої насиченості культурними та фауністичними рештками заповнення.

Дивись також:
Центр палеоетнологічних досліджень імені Хв. Вовка У Черкасах під загрозою поселення мисливців на мамонтів (BBC Україна) На Черкащині може зникнути стоянка мисливців на мамонтів (Радіо Свобода) Археологія України #2: Мисливці на мамонтів (част.1) Україна 15000 років тому. Експедиція Межиріч. Археологія України #2 (част.2). Як полювали на мамонта: зброя, тактика, культура Археологія України#2 (част.3) житла та побут доби палеоліту; загибель унікальної Пам'ятки.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
кафедра археології та музеєзнавства київського національного університету імені тараса шевченка

# data[].attributes.attachment_link.title
Межиріцька палеолітична стоянка

# data[].attributes.attachment_link.description
Кафедра археології та музеєзнавства Київського національного університету імені Тараса Шевченка

# data[].attributes.location_name
Мізинська стоянка, Чернігівська область

# data[].attributes.headline
Мізинська стоянка

# data[].attributes.subject
Мізинська стоянка

# data[].attributes.body
Люди цього поселення мешкали 20 тис. років тому. Мешкало близько 50 осіб. Було знайдено поселення давніх мисливців на мамонтів. У поселенні було виявлено рештки більш як 100 мамонтів, кістки різноманітних тварин (оленів, носорогів, зубрів тощо. А також різні знаряддя праці: скребки, ножі, вістря тощо. Але найбільшу цінність мають витвори давніх митців: жіночі статуетки, фігури тварин з бивнів мамонта та унікальні браслети з мамонтових кісток.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Тетяна Діденко

# data[].attributes.attachment_link.title
Мізинська стоянка. Меандр. Оркестр. Календар