# data[].attributes.headline
цікави факти

# data[].attributes.subject
цікави факти

# data[].attributes.body
Видатні здібності Віктора Михайловича проявилися дуже рано. Він мав феноменальну пам'ять, прагнув до знань.Ще в дошкільному віці хлопчик читав Уеллса, Жуля Верна та іншу, в основному науково-фантастичну, літературу.Мав багато захоплень. Одним із перших була астрономія. У першому класі він уже знав назви планет, у третьому - захопився зоологією. Прочитав книжку Брема про тварин та вивчив їх класифікацію. Пізніше Віктора зацікавили мінералогія та почав вивчати радіотехніку, спочатку з книжок для радіолюбителів, а потім і з серйозніших підручників. Його не задовольняли готові радіосхеми, і Віктор починав конструювати власні. Навчаючись у п'ятому класі, він разом з батьком змайстрував примітивний телевізор.

# data[].attributes.headline
Він був одним з ініціаторів створення факультету кібернетики Київського університету. З 1965 р. до дня своєї смерті очолював кафедру теоретичної кібернетики за сумісництвом.В. М. Глушков опублікував понад 800 робіт, у т. ч. 30 монографій.

# data[].attributes.subject
Він був одним з ініціаторів створення факультету кібернетики Київського університету. З 1965 р. до дня своєї смерті очолював кафедру теоретичної кібернетики за сумісництвом.В. М. Глушков опублікував понад 800 робіт, у т. ч. 30 монографій.

# data[].attributes.headline
З 1957 р. Віктор Михай

# data[].attributes.body
З 1957 р. Віктор Михайлович працює професором Київського університету. У 1958 р. його обирають членом-кореспондентом, а в 1961 р. - академіком АН УРСР. З 1962 р. В. М. Глушков - віце-президент АН УРСР, а у 1964 р. його обирають дійсним членом Академії наук СРСР.

# data[].attributes.headline
Глушков Віктор Михайлович - Автор фундаментальних праць з теоретичної та прикладної кібернетики, штучного інтелекту, теорії цифрових автоматів, з питань застосування кібернетичних методів в економіці.

# data[].attributes.subject
Глушков Віктор Михайлович - Автор фундаментальних праць з теоретичної та прикладної кібернетики, штучного інтелекту, теорії цифрових автоматів, з питань застосування кібернетичних методів в економіці.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ві́ктор Миха́йлович Глушко́в

рос. Виктор Михайлович Глушков

Народився

24 серпня 1923
Ростов-на-Дону, РРФСР, СРСР

Помер

30 січня 1982 (58 років)
Москва, РРФСР, СРСР

Поховання

Байкове кладовище

Країна

СРСР

Національність

росіянин

Діяльність

математик, інформатик, політик, інженер, викладач університету

Alma mater

Південно-Російський державний політехнічний університет (НПІ) імені М. І. Платова
Південний федеральний університет
Уральський державний університет ім. А. М. Горького [1] МДУ [1] Ростовський державний університет d

Галузь

кібернетика, математика

Заклад

Інститут кібернетики АН УРСР

Посада

депутат Верховної ради СРСР[d]

Вчене звання

професоракадемік АН СРСР[d] і [d]

Науковий ступінь

доктор фізико-математичних наук ( 1956 )

Вчителі

Курош Олександр Геннадійович і Дмитро Дмитрович Мордухай-Болтовський d

Відомі учні

Деркач Віталій Павлович

Аспіранти, докторанти

Шор Наум Зуселевич
Анісімов Анатолій Васильович
Деркач Віталій Павлович
Сергієнко Іван Васильович
Ющенко Катерина Логвинівна
Редько Володимир Никифорович
Летичевський Олександр Адольфович
Капітонова Юлія Володимирівна
Малиновський Борис Миколайович
Шкурба Віктор Васильович
István Peák d Вершинін Костянтин Петрович d Дегтярьов Анатолій Іванович d Юрчишин Василь Володимирович [1] Шевченко Володимир Петрович [1] Ставровський Андрій Борисович [1] Вінцюк Тарас Климович [1]

Членство

Академія наук НДР
Леопольдина
Російська академія наук
Академія наук СРСР
НАН України
Болгарська академія наук
Польська академія наук

Відомий завдяки:

Глава наукової школи кібернетики

Нагороди

Особ. сторінка

glushkov.org

Глушков Віктор Михайлович у Вікісховищі

Дошка В. Глушкову на будинку Ярославів Вал, 15а, Київ

Ві́ктор Миха́йлович Глушко́в ( 24 серпня 1923, Ростов-на-Дону, РРФСР, СРСР - 30 січня 1982, Москва, РРФСР, СРСР) - український радянський науковець, піонер комп'ютерної техніки, автор фундаментальних праць у галузі кібернетики, математики і обчислювальної техніки, ініціатор і організатор реалізації науково-дослідних програм створення проблемно-орієнтованих програмно-технічних комплексів для інформатизації, комп'ютеризації і автоматизації господарської та оборонної діяльності країни. Депутат Верховної Ради СРСР 8-10-го скликань. Член ЦК КПУ в березні 1966 - січні 1982 р.

Глава наукової школи кібернетики. Лауреат численних премій і нагород. Дійсний член АН СРСР (1964), АН УРСР (1961). Почесний член багатьох іноземних академій. Засновник Інституту кібернетики імені В. М. Глушкова НАН України, який і очолював до 1982 р. Помер у Москві, куди був перевезений для лікування. Похований у Києві на Байковому кладовищі

Народився 24 серпня 1923 року в Ростові-на-Дону у родині службовців. Батько Михайло Іванович Глушков родом зі Станиці Луганської, Україна. Матір зі станиці Каменської (Шахтська округа, Українська РСР, натепер Каменськ-Шахтинський, Ростовської області, Росія).

У 1941 році із золотою медаллю закінчив середню школу № 1 в місті Шахти. На початку німецько-радянської війни працював на оборонних роботах. Трудову діяльність розпочав у 1943 році начальником відділу технічного контролю шахтоуправління тресту "Шахтаантрацит" міста Шахти Ростовської області.

Вищу математичну освіту отримав у Новочеркаському політехнічному інституті (1943-1948) та Ростовському державному університеті (1947-1948).

1-й корпус Інституту кібернетики імені В. М. Глушкова

Наступні 25 років активного життя науковця найтіснішим чином пов'язані з Академією наук УРСР та Інститутом кібернетики АН УРСР.

На запрошення академіка Бориса Гнєденка у 1956 році став завідувачем лабораторії обчислювальної техніки Інституту математики Академії наук УРСР. Саме у цій лабораторії у 1950 році під керівництвом Сергія Лебедєва було розроблено перший радянський комп'ютер ( "МЭСМ").

У 1958 році обраний членом-кореспондентом АН України за спеціальністю Алгебра. У лютому 1961 обраний дійсним членом Академії наук Української РСР, а у 1962 році став віце-президентом АН УРСР.

У 1962 на базі Обчислювального центру Глушков створив Інститут кібернетики АН УРСР. Будучи його директором, він збудував цілий комплекс корпусів на краю Києва ( "Кібцентр") та житлові багатоповерхові будинки для співробітників Інституту. Так, за 20 років кількість працівників інституту зросло з кількох сотень до кількох тисяч. Значну увагу приділяв популяризації кібернетики як науки, та автоматизації економіки Радянського Союзу. В Інституті кібернетики під його науковим керівництвом було розроблено ЕОМ "Киев" і першу в Україні та колишньому СРСР напівпровідникову керуючу машину широкого призначення "Днепр". Попередниками персональних комп'ютерів стали машини для інженерних розрахунків "Промінь" (1963), "Мир-1" (1966), "Мир-2" (1969), у яких було реалізовано запропоновану В. М. Глушковим ідею ступеневого мікропрограмного управління. Практично всі розроблені в Інституті ЕОМ за його керівництва в свій час майже не поступалися закордонним аналогам і мали оригінальну архітектуру (лише на початку 1980-х років СРСР перейшов на копіювання закордонних аналогів обчислювальної техніки, що згодом призвело до серйозного відставання радянських взірців від закордонних).

Могила Віктора Глушкова. Скульптор В. І. Зноба, архітектор О. К. Стукалов

За спогадами дочки Ольги Китової ускладнення зі здоров'ям у науковця почались ще з 1980 року. Скаржився на головний біль, особливо в потилиці, мучив кашель, аритмії серця, стрибав тиск, не було апетиту. Попри це Глушков продовжував працювати у звичному йому насиченому ритмі. При проходженні медоглядів лікарі заявляли, що погіршення здоров'я - результат перевтоми. Восени 1981 року, коли прояви почали проявлятися сильніше, госпіталізований для обстеження в лікарню "Феофанія" (околиця Києва). Там спочатку був поставлений діагноз остеохондроз і защемлення нервів шийного відділу хребта. Пізніше припускалось вірусне ураження судин головного мозку. Консиліуми лікарів призначали різні процедури і засоби для лікування. Проте хворобу так і не могли визначити, стан лише погіршувався. Врешті-решт було прийнято рішення перевезти Глушкова в Москву у Центральну кремлівську лікарню. Туди був госпіталізований 20 жовтня 1981 року, було короткочасне поліпшення. Проте пізніше стан погіршився. Глушков пережив кілька колапсів та втрат свідомості. Московські лікарі також не змогли визначити причини недуги.

7 січня 1982 з Глушковим у Москві зустрівся відомий німецький нейрохірург професор Цюльх, який прибув з Кельна, ( ФРН). Він за результатами призначених ним додаткових аналізів діагностував смертельний діагноз - запущену пухлину довгастого мозку, яка почала поширюватись по спинному мозку. Зранку 30 січня 1982 об 11 годині 7 хвилин Глушкова не стало. У лікарні аж до смерті він надиктовував на магнітофон власні спогади та ідеї.

На прохання сім'ї його тіло було перевезено в Київ і поховано на центральній алеї Байкового кладовища.

Батько, Михайло Іванович Глушков, родом зі станиці Луганської, закінчив Катеринославський гірничий інститут, був гірським інженером. Брав участь (як незалежний спостерігач) у переговорах Червоної армії та батька Махна.

Мати, Віра Йосипівна Босова, родом зі станиці Каменської, працювала в ощадкасі, була депутатом шахтинської міськради, розстріляна німцями під час окупації у м. Шахти за участь у підпільній організації.

Дружина, Валентина Михайлівна (дівоче прізвище Папкова, 21 травня 2003), познайомилися студентами 3 курсу (1945/46), одружені наприкінці 1940-х років. Викладала у Київському інституті харчової промисловості.

Дочка Ольга Китова, к.ф.-м.н., д.е.н., професор, зав. кафедрою інформатики РЕУ ім. Г. В. Плеханова, одружена з Володимиром Китовим, сином А. І. Китова.

Дочка Віра Глушкова (1958 - 24 травня 2023), к.ф.-м.н., с.н.с. Інституту кібернетики ім. В. М. Глушкова, засновник і головний редактор журналу "Кібертонія".

У 1964 у за цикл праць з теорії автоматів присуджена Ленінська премія.

У 1969 за великі успіхи у розвитку науки і підготовці кадрів присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці.

23 серпня 1973 року нагороджений орденом Жовтневої Революції за заслуги в розвитку кібернетики та обчислювальної техніки.

У 1975 нагороджений орденом Леніна за заслуги в розвитку радянської науки та в зв'язку з 250-річчям АН СРСР.

У 1976 нагороджений орденом НДР за видатний внесок в співробітництво спеціалістів СРСР та НДР в розробку прогнозів розвитку технічних засобів електронних інформаційних систем.

У 1977 присуджена Державна премія СРСР (в складі авторського колективу) за цикл праць з теорії дискретних перетворювачів та методів автоматизації проєктування ЕОМ, які знайшли застосування в діючих системах.

У 1978 присвоєне звання "Заслужений діяч науки УРСР"

У 1979 присуджена премія ім. С. О. Лебедєва за цикл робіт з теорії перспективних ЕОМ та створення швидкодіючих засобів обчислювальної техніки і систем управління.

У 1980 присуджена премія ім. Крилова за цикл праць з методів оптимізації в плануванні та управлінні.

У 1981 присуджена премія Ради Міністрів СРСР за розробку та впровадження в народне господарство комплексу програмно-технічних засобів зі створення автоматизованих систем збирання, передавання та обробки даних. Присуджена Державна премія України (в складі авторського колективу) за розробку та впровадження в народне господарство базової АСК на магістральних нафтопроводах.

У 1997 Міжнародне комп'ютерне товариство (IEEE Computer Society) присудило медаль "Піонер комп'ютерної техніки" за заснування першого в СРСР інституту кібернетики (Інституту кібернетики АН УРСР), створення теорії цифрових автоматів та роботи в галузі макроконвеєрних архітектур обчислювальних систем. Медаль буда отримана сім'єю В. М. Глушкова.

Був членом програмних комітетів таких найвідоміших організацій, як Міжнародна федерація з обробки інформації ( IFIP) і автоматичного керування ( IFAC), виконував обов'язки консультанта урядів Болгарії, НДР, ЧРСР, був експертом ООН, суттєво впливав на формування тематики міжнародного інституту прикладного системного аналізу ( IIASA). Багато з його численних наукових статей і монографій було перекладено іноземними мовами. Його запрошували читати лекції до США, Англії, Франції, Іспанії, Італії, Індії, Мексики, Японії та інших країн.

Був іноземним членом Болгарської (1974), Німецької (НДР, 1975), Польської (1977) академій наук.

Сформулював поняття кібернетики як наукової дисципліни з комплексною методикою досліджень, визначив проблеми найефективнішої взаємодії людини з машиною і шляхи їх розв'язання. Запропоновані ним побудови "око-рука", "читаючий автомат", самоорганізуюча структура поклали початок новим прикладним технологіям, унікальним розробкам, пов'язаних зі створенням так званого штучного інтелекту.

Ще на початку своєї наукової діяльності наприкінці 50-х В. М. Глушков сформулював чітке та алгебраїчно просте поняття цифрового автомата і отримав майже всі результати, які були опубліковані в свій час фундаторами цієї теорії Кліні та Муром. В лабораторії Глушкова в Інституті кібернетики активно вивчались як загальнотеоретичні проблеми, так і практичні питання застосування теорії автоматів для синтезу схем ЕОМ. Базовою ідеєю, яка об'єднувала більшість праць Глушкова з цієї теми, була можливість застосування алгебраїчного апарату для формалізації таких об'єктів, якими є компоненти ЕОМ, схеми та програми. Глушков побудував необхідний математичний апарат та показав, що компоненти ЕОМ можуть бути репрезентовані як математичні вирази. В 1961 р. як певний підсумок наукової діяльності була видана відома монографія Глушкова "Синтез цифровых автоматов".

У галузі теорії програмування та систем алгоритмічних алгебр В. М. Глушковим був зроблений фундаментальний внесок - алгебра регулярних подій (рос. алгебра регулярных событий). Був розвинений апарат систем алгоритмічних алгебр, в рамках якого Глушковим була сформульована концепція, аналогічна принципу структурного програмування Дейкстри (1968) та доведена фундаментальна теорема про регуляризацію (зведення до структурованої форми) довільного алгоритму, зокрема програми чи мікропрограми. Глушковим був сформульований фундаментальний принцип мікропрограмного управління, згідно з яким абстрактна модель ЕОМ може розглядатись як взаємодія двох автоматів - управляючого та операційного.

Сучасні засади теорії проєктування ЕОМ, зокрема розробка методики блочного синтезу, були закладені в статтях В. М. Глушкова, опублікованих в журналі "Кібернетика" у 1965-1966 та у Віснику АН СРСР у 1967. На базі цих теоретичних праць в Інституті кібернетики була створена спеціалізована мова опису алгоритмів та структур ЕОМ та методика проєктування ЕОМ, які знайшли своє практичне застосування в ряді систем автоматизованого проєктування циклу "Проєкт" та "Проєкт-2". Монографія В. Глушкова (в складі авторського колективу) "Автоматизация проектирования вычислительных машин", яка узагальнювала досвід створення систем "Проєкт", була видана у 1975.

Керуючі ЕОМ

У 1958 В. М. Глушковим була запропонована концепція універсальної керуючої машини (УМШН, рос. управляющая машина широкого назначения), яка згодом була реалізована в серійній ЕОМ Дніпро та в наступних серіях керуючих машин. В основі моделі УМШН - напівпровідникова елементна база (до того практично всі ЕОМ використовували електронні лампи), апаратний захист програм та даних, невелика розрядність, оптимальна для завдань управління технологічними процесами. Одночасно з розробками машини "Днепр" з ініціативи В. М. Глушкова було розпочато спорудження в Києві спеціалізованого заводу (пізніше відомого як ВО "Електронмаш"), який серійно випускав цю ЕОМ. Машина "Днепр" була гідним конкурентом найкращим американським аналогам, і понад 10 років її використовували у виробництві.

ЕОМ для інженерних обчислень

Новаторські архітектури ЕОМ

Факультет кібернетики

Під керівництвом В. М. Глушкова була створена унікальна "Енциклопедія кібернетики" (українською в 1973 , російською в 1974 ), яка не мала аналогів у світі та стала першою фундаментальною працею, в якій висвітлювались теоретичні аспекти кібернетичної науки, її застосування до таких галузей як економіка, біологія, техніка. Певною мірою така всеохопність енциклопедії характеризує і діяльність самого Глушкова в цій сфері, яка була різнобічною і нетривіальною.

Меморіальна дошка Віктору Глушкову на будівлі факультету кібернетики КНУ

Монографія В. М. Глушкова "Введение в кибернетику" була видана в 1964.

За безпосередньої участі В. М. Глушкова в Інституті кібернетики проводились інтенсивні розробки автоматизованих систем управління, зокрема систем управління технологічними процесами, автоматизації наукових досліджень та випробувань складних промислових об'єктів, систем організаційного управління промисловими підприємствами.

Ці дослідження були систематизовані в монографії "Введение в АСУ" (2 вид. 1974)

1962 В. М. Глушков розпочав роботи над проєктом, масштаби якого в галузі інформаційних технологій не мали і не мають аналогів по сьогодні - Загальнодержавної автоматизованої системи (ЗДАС). Беручись за цю роботу, Глушков особисто вивчив специфіку функціонування більше тисячі об'єктів народного господарства різних галузей. В. М. Глушков розрахував, що використання ЗДАС протягом 15 років коштуватиме близько 20 млрд карбованців. Але за ці ж роки ЗДАС принесе країні більше, ніж 100 млрд карбованців прибутку. По суті це було намагання створити науково-технічну базу керування економікою країни й організацію інформаційної індустрії, аналогічну тій, яка нині успішно функціонує у провідних країнах Заходу. Це безсумнівно був безпрецедентний виклик звичним канонам керування господарством країни. Під керівництвом В. М. Глушкова колективом спеціалістів багатьох інститутів був створений ескізний проєкт Єдиної мережі обчислювальних центрів. Передбачалося побудувати близько ста головних і понад 10 тисяч районних центрів для безперервної обробки, аналізу економічної інформації і прийняття обґрунтованих рішень. Однак цей проєкт так і не був реалізований, оскільки він не знайшов відповідної підтримки у вищого керівництва країни, яку жахали масштаби задумів Глушкова та перспектива кардинальної перебудови усталених методів господарювання. Для В. М. Глушкова, який вважав створення ЗДАС справою життя, це рішення було фатальним.

В післямові (висновках) до книги "Основи безпаперової інформатики" (1982) В. М. Глушков пророче пише:

Безпаперова інформатика розвивається винятково швидкими темпами <...>Зрощування засобів телекомунікації з машинною інформатикою (що реалізуються в мережах ЕОМ і ВЦ з віддаленими терміналами) вже призвело до появи нового терміну телематика. Найпалкіші апологети телематики пророкують, що вже недалеко той день, коли зникнуть звичайні книги, газети і журнали. Натомість кожна людина буде носити з собою "електронний блокнот", що становитиме собою комбінацію плоского дисплея з мініатюрним радіоприйомопередавачем. Набираючи на клавіатурі цього "блокнота" потрібний код, можна (перебуваючи в будь-якому місці на нашій планеті, викликати з гігантських комп'ютерних баз даних, пов'язаних в мережі, будь-які тексти, зображення (у тому числі і динамічні), які й замінять не тільки сучасні книги, журнали і газети, а й сучасні телевізори.

Сучасні планшетні комп'ютери та інші подібні пристрої і є втіленням описаного "електронного блокнота".

Іван Сергієнко:

В. Глушков виростав у місті Шахти, на пограниччі України і Росії, а отже, в українсько-російському середовищі. Як розповідає його донька Ольга, мав українське коріння. Дуже любив українську пісню - це пам'ятають усі, хто його знав. Тоді, при становленні інституту, кожен успіх відзначали як загальний тріумф, всеінститутське свято, й жодного разу не обходилося без знаменитих "Двох кольорів". Заводив пісню саме Віктор Михайлович. Чи не бачилася йому власна доля у цих двох кольорах?[15]

Онопрієнко В. І., Гаврилюк Л. О. Глушков Віктор Михайлович [Архівовано 9 серпня 2020 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. - К. : Наукова думка, 2004. - Т. 2 : Г - Д. - С. 125. - 518 с. : іл. - ISBN 966-00-0405-2.

Т. К. Вінцюк. Глушков Віктор Михайлович [Архівовано 3 вересня 2017 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. - К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001-2022. - ISBN 966-02-2074-X.

Українська Радянська Енциклопедія (УРЕ). - К., 1980. - Том 3.

Академик В. М. Глушков - пионер кибернетики / Составитель В. П. Деркач. - К. : Юниор, 2003. - 384 с. (рос.)

Капитонова Ю. В., Летичевский А. А. Парадигмы и идеи академика В. М. Глушкова. - К. : Наукова думка, 2003. - 456 с. (рос.)

Академік Віктор Глушков: ЕОМ обганяє фантазію / Інтерв'ю взяв Віталій Довгич // Робітнича газета. - 1975, 25 грудня

Максимович Г. В. Беседы с академиком В. Глушковым. - М.: Мол. гвардия, 1976

Малиновский Б. Н.Академик Виктор Глушков. Золотые вехи истории компьютерной науки и техники в Украине. - К. : ВМУРоЛ, 2003. - 183 с. (рос.)

Моев В. Бразды управления: Беседы с академиком В. М. Глушковым. - М.: Политиздат, 1983

Київ. Енциклопедія / В. Г. Абліцов. - К.: Фенікс, 2016. - 288 с.

# data[].attributes.attachment_link.title
Глушков Віктор Михайлович - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Ві́ктор Миха́йлович Глушко́в рос. Виктор Михайлович Глушков Народився 24 серпня 1923 Ростов-на-Дону, РРФСР, СРСР Помер 30 січня 1982 (58 років) Москва, РРФСР, СРСР Поховання Байкове кладовище Країна СРСР Національність росіянин Діяльність математик, інформатик, політик, інженер, викладач університету Alma mater Південно-Російський державний політехнічний університет (НПІ) імені М. І.