# data[].attributes.body
Pentru un control precis al amestecului de combustibil.

# data[].attributes.body
Ciclul motorului Otto a fost pentru prima dată patentat de Eugenio Barsanti si Felice Matteucci in 1854, urmat de

primul prototip în 1860. În 1862, inginerul francez Alphonse Beau de Rochas conceptualizeazā primul motor secvential cu combustie internă în 4 timpi. Inventatorul german Nikolaus Otto (1832-1891) proiecteazã si construieste în 1876 primul motor modern, care a rămas, in principiu, nemodificat până astăzi. Motorul lui Otto folosea numai 0,8 metri cubi de gaz, iar randamentul era de 16 %.

Nikolaus Otto a lucrat la motorul în 4

timpi împreună cu Gottlieb Daimler et

Wilhelm Maybach.

După mai multe imbunătätiri, în 1877 Otto gi-a patentat motorul in patru timpi, cunoscut pe toate continentele sub numele de

motorul Otto-Deutz.

# data[].attributes.body
Majoritatea mașinilor pe benzină utilizează acest tip de motor.

# data[].attributes.body
Creșterea puterii prin comprimarea aerului admis.

# data[].attributes.body
Combinarea cu motoare electrice pentru reducerea consumului de combustibil.

# data[].attributes.body
Datorită dimensiunilor reduse și a puterii adecvate.

# data[].attributes.body
Pentru furnizarea de energie electrică în zone fără acces la rețele electrice.

# data[].attributes.attachment_link.description
Join a game of kahoot here. Kahoot! is a free game-based learning platform that makes it fun to learn - any subject, in any language, on any device, for all ages!

# data[].attributes.body
Timpii de funcţionare ai unui motor cu ardere internă şi aprindere prin scânteie sunt:

1-   Absorbţia

2-   Compresia

3-   Aprinderea

4-   Evacuarea

# data[].attributes.body
Timpul 1 - Absorbţia

În timpul 1 se deschide supapa de admisie, iar în timp ce pistonul se deplasează înspre punctul mort inferior, în cilindru este absorbit amestecul de vapori de benzină şi aer (realizat în carburator) datorită depresiunii formate.

# data[].attributes.body
Nu era destinat automobilelor:

La început, motorul Otto a fost proiectat pentru a alimenta echipamente industriale.

Primul motor Otto folosea gaz de iluminat: Combustibilii lichizi au fost adoptați mai târziu.

Otto a pierdut un patent:

Într-o dispută cu Étienne Lenoir, Otto a pierdut drepturile asupra unor aspecte ale motorului cu ardere internă.

A fost motorul cursei spre viteză: Primul automobil alimentat de un motor Otto a concurat în curse auto la sfârșitul secolului al XIX-lea.

Este folosit și în proiecte futuriste:

De la drone până la prototipuri de vehicule zburătoare.

# data[].attributes.body
Timpul 2 - Compresia

După ce pistonul a ajuns în punctul mort inferior, supapa de admisie se închide. Supapa de evacuare este şi ea închisă. În deplasarea pistonului înspre punctul mort superior, acesta comprimă amestecul din cilindru până la o rată de 12:1.

# data[].attributes.body
Timpul 3 - Aprinderea

La sfârşitul compresiei, când pistonul a ajuns la punctul mort superior şi ambele supape sunt închise, se produce o scânteie electrică între electrozii bujiei. Scânteia aprinde amestecul carburant care începe să ardă progresiv. Temperatura rezultată este de circa 2000°C şi presiunea de aproximativ 25 atm. Gazele produc o forţă mare de apăsare asupra pistonului împingâdu-l spre punctul mort inferior. Pe măsură ce pistonul coboară, gazele se destind - are loc detenta. Acum este singurul moment când se produce lucru mecanic.

# data[].attributes.body
Timpul 4 - Evacuarea

Supapa de admisie este închisă, iar cea de evacuare este deschisă, permiţând gazelor arse din cilindru să fie împinse afară din cilindru de pistonul care se deplasează de la punctul mort inferior spre punctul mort superior.

# data[].attributes.body
Ciclul de funcţionare al motorului Otto

Graficul alăturat, prezintă schema de funcţionare a motorului Otto, în coordonatele presiune (P) şi volum (V).

Timpul 1 - Aspiraţia

-A›1 aspiraţie izobară (P₁=constant= presiunea atmosferică)

Timpul 2 - Compresia

-1›2 compresie adiabatică a amestecului

Timpul 3 - Aprinderea

-2›3 aprindere izocoră (V₂=constant)

-3›4 detentă adiabatică

-4›1 destinderea izocoră (se destinde gazul prin deschiderea supapei de evacuare, pistonul fiind la punctul mort inferior, V₁=constant)

Timpul 4 - Evacuarea

-1›A evacuare izobară (gazul este eliminat prin supapa de evacuare cu ajutorul pistonului la P₁=constant= presiunea atmosferică)

# data[].attributes.body
· Motorul Otto aspiră un amestec de benzină şi aer, îl comprimă şi îl aprinde cu o scânteie electrică.

Motorul Diesel aspiră aer, îl comprimă şi apoi este injectată motorina care se aprinde.

· Motorul Otto foloseşte o rată de compresie ce variază între 8:1 şi 12:1.

Motorul Diesel foloseşte o rată de compresie mult mai mare şi anume 14:1 până la 25:1.

· Motorul Otto foloseşte un carburator unde este amestecată benzina cu aerul, sau o pompă de injecţie (carburantul nu este injectat direct în cilindru).

Motorul Diesel foloseşte injecţie directă, în care combustibilul este injectat direct în cilindru.

# data[].attributes.body
În 1885, Gottlieb Daimler gi Wil-helm Maybach produc motorul ce reprezintă primul prototip al motorului modern cu

benzina, prevazut cu carburator. Daimler atageazã un motor unei biciclete, producând in 1885 prima motocicletă, numită "Reitwagen"

("cărut de călărie").

"Cărutul de călărie" era prevăzut cu cadru si roti din lemn masiv cu cercuri de fier, iar scaunul soferului nu era decât o ça din piele.

# data[].attributes.body
In anul următor, Daimler a echipat o trasură, transformând-o în vehicul cu motor, ce se deplasa cu 16 km/h, fiind totodată si primul automobil cu patru roti, dar primul automobil era deja

construit de către Benz

# data[].attributes.body
In 1885, Karl Benz crează "Motorwagen", primul autovehicul comercial, care era dotat cu motor 4

cilindri, ce functiona cu benzină. Pentru motorul său, Benz a obtinut patentul german cu numărul 37435 în 29 ianuarie 1886.

# data[].attributes.body
In 1923, inginerul român Aurel Persu construieste primul automobil cu forma aerodinamica corecta (forma de picatura de apă) pe care îl brevetează în Germania, obtinând la 19 septembrie 1924 brevetul de inventator nr. 402683. Datorità distantei reduse dintre rotile din spate, Persu a renutat la introducerea unui diferential în transmisie, virajele putând fi luate cu viteze mari, fără

o uzura a pneurilor.

# data[].attributes.body
Motoarele Otto de mici dimensiuni sunt utilizate pentru bărci cu motor.

# data[].attributes.body
Nikolaus August Otto, un inventator german, este cunoscut pentru dezvoltarea primului motor cu ardere internă în care combustibilul era ars eficient într-o cameră cu piston. Deși motoare cu ardere internă existau deja, precum cel inventat de Etienne Lenoir, acestea nu foloseau un ciclu cu patru timpi. Deși conceptul de patru timpi ar fi putut fi deja discutat, Otto a fost primul care l-a pus în practică.

Nikolaus August Otto s-a născut în anul 1832 în localitatea Holzhasen din

Germania.

A absolvit cursurile politehnice, obtinând diploma de inginer.

În 1867, Împreună cu inginerul Eugen Langen (1833-1895), Otto a construit un motor termic cu ardere internă, cu piston in patru timpi, care folosea combustibil gazos.

În anul 1878, Nikolaus Otto, a pus la punct un motor în 4 timpi alimentat cu combustibil lichid (benzină) cu un randament de 22%. O contributie însemnatã la perfectionarea motorului cu ardere internă, cu aprindere prin scânteie electricã, au adus-o inventatorii germani Karl Benz si Gottlieb Daimler, care au realizat primele automobile actionate cu astfel de motoare.

Nikolaus August Otto a murit în anul 1891, la Koln.

# data[].attributes.body
Avantaje :

-Simplitate constructivă: Comparativ cu alte tipuri de motoare, designul este relativ simplu.

-Versatilitate: Poate fi utilizat într-o gamă largă de aplicații, de la vehicule la echipamente industriale.

-Fiabilitate: Datorită construcției robuste și a componentelor standardizate.

Dezavantaje :

-Consum de combustibil: Este mai puțin eficient decât motoarele diesel.

-Poluare: Arderea combustibililor fosili produce emisii de CO₂ și alte gaze poluante.

-Limitări termice: Nu poate funcționa eficient la temperaturi extreme fără răcire suplimentară.

# data[].attributes.body
Figura din stânga prezintă principalele părţi componente ale unui motor cu adere internă, în 4 timpi, cu aprindere prin scânteie electrică.

Componente:

Cilindrul - Reprezintă componenta în care culisează pistonul. Motorul descris aici are un singur cilindru, dar majoritatea motoarelor au mai mulţi cilindrii (4, 6 sau 8). Motoarele, dacă au mai mulţi cilindrii, pot fi: în linie, în V sau opuşi orizontal (boxer). În funcţie de configuraţie, diferă nivelul vibraţii şi zgomot, costul de fabricare şi caracteristicile ce le fac mai potrivite sau nu pentru anumite tipuri de autovehicule.

Pistonul - Este o piesă din mecanismul bielă-manivelă, confecţionat din aliaj de aluminiu, turnat, având formă cilindrică, care culisează în cilindru.

Segmenţii - Sunt inele elastice, montate pe piston în canale executate pe suprafaţa cilindrică exterioară a pistonului, care au următoarele roluri:

a)de a proteja ceilalţi segmenţi în momentul exploziei (segment de foc)

b)de etanşare a jocului dintre cilindru şi piston

c)de ungere şi radere (raclare) a uleiului depus pe peretele interior a cilindrului.

Bujia - Piesă componentă a unui motor cu aprindere prin scânteie care serveşte la aprinderea amestecului carburant în cilindru prin producerea unei scântei electrice între doi electrozi la un moment bine stabilit.

Supape - Au rolul de a deschide şi închide orificiile prin care se realizează admisia combustibilului în cilindru şi evacuare gazelor arse. Supapele execută o mişcare de translaţie, fiind comandate de camele de pe axul cu came.

Camera de ardere - Reprezintă locul unde are loc compresia şi arderea amestecului de aer cu combustibil. Camera de ardere îşi schimbă volumul odată cu mişcarea pistonului. Capacitatea camerei de ardere oferă de obicei o idee asupra puterii motorului.

Biela - Este de forma unei tije sau a unei bare. Face legătura dintre piston şi arborele cotit. Ea este legată articulat la ambele capete de piston şi respectiv braţul arborelui cotit, astfel încât, împreună cu arborele cotit, transformă mişcarea alternativă de translaţie a pistonului în mişcarea de rotaţie a arborelui cotit.

Arborele cotit - El este cel care, împreună cu biela, transformă mişcarea de translaţie care vine de la piston, într-o mişcare circulară.