# data[].attributes.attachment_link.title
Перебудова. Прискорення

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Історія України опорні конспекти 11 клас

ПОЛІТИЧНЕ ЖИТТЯ УКРАЇНИ В ПЕРІОД "ПЕРЕБУДОВИ"
Гласність та лібералізація
Гласність - політика максимальної відвертості та правди в діяльності державних і громадських організацій, дієва й активна форма участі громадської думки в демократичному вирішенні найважливіших проблем. Це можливість отримання правдивої інформації про те, що відбувається у країні та світі, пом'якшення цензури, можливість критики державних і партійних органів, можливість говорити, писати і знати правду, не боячись наслідків, можливість дізнатися про історичне минуле свого народу, відкрити людям те, що від них приховували.

Гласність - це перехідний етап до свободи слова.

Гласність забезпечувала більшу відкритість радянського суспільства. Вона давала можливість мати право на власну думку, самостійність та оригінальність політичного мислення і була складником політичної свободи і культури. Характерні риси гласності:

* об'єктивність;

* правдивість;

* доказовість;

* перевірка інформації;

* відповідальність перед законом.

Раніше вся інформація була під жорстким контролем і заборонена, тому така політика означала значні радикальні зміни.

Гласність насамперед поширилася на історію. Вперше в повному обсязі надруковано матеріали про сталінські злочини і голодомор 1932-1933 рр., переоцінювалося історичне минуле українського народу (діяльність І. Мазепи, громадянська війна і національно-демократична революція 1917-1920-х років, боротьба УПА тощо). Почали повертатися в Україну твори В. Винниченка, С. Петлюри, представників "розстріляного відродження" - М. Хвильового, М.Зерова та інших, заборонені твори І. Дзюби "Інтернаціоналізм чи русифікація", М. Брайчевського "Приєднання чи возз'єднання", твори істориків М.Грушевського, М. Костомарова тощо. Почали друкувати документи, мемуари й художні твори про сталінські репресії, війну в Афганістані, привілеї номенклатури тощо.

Почалося знайомство з культурою Заходу, здійснювалася відмова від класових і партійних оцінок суспільних явищ на користь загальнолюдських.

Утім гласність залишалася дозованою і не переростала у свободу слова.

Значення гласності

1. Підривала довіру до друкованого слова, почалося критичне переосмислення надрукованого.

2. Давала змогу виробляти власні судження.

3. Завдяки гласності люди почали мислити по-новому, без старих ідеологічних догм і стереотипів.

4. Отримали можливість мати власну думку й робити висновки.

5. Суспільство політизувалося.

Лібералізація - пом'якшення політичного режиму, спроби розвитку політичного лібералізму, запровадження політичних прав і свобод, демократизації суспільства.

Політичний лібералізм обстоював:

* панування закону;

* індивідуальні свободи і права;

* відсутність великого бюрократичного управлінського апарату;

* реформаторський курс розвитку;

* місцеве самоврядування, а не централізацію влади.

Почалася демократизація політичної системи й реабілітація жертв сталінського терору, а також звільнення з ув'язнення репресованих діячів національно-визвольного руху. Розпочалася нова хвиля десталінізації.

Політичний плюралізм - свобода діяльності політичних партій, багатопартійність в Україні.

Демократія - форма політичної організації суспільства, що ґрунтується на визнанні народу як джерела влади, на принципах рівності й свободи.

﻿

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерству освіти і науки України

# data[].attributes.attachment_link.title
Гласність та лібералізація - ПОЛІТИЧНЕ ЖИТТЯ УКРАЇНИ В ПЕРІОД "ПЕРЕБУДОВИ" - РОЗПАД РАДЯНСЬКОГО СОЮЗУ Й ПРОГОЛОШЕННЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ УКРАЇНИ (1985-1991рр.) - Історія України опорні конспекти 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.description
Гласність та лібералізація - Значення гласності - ПОЛІТИЧНЕ ЖИТТЯ УКРАЇНИ В ПЕРІОД "ПЕРЕБУДОВИ" - РОЗПАД РАДЯНСЬКОГО СОЮЗУ Й ПРОГОЛОШЕННЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ УКРАЇНИ (1985-1991рр.) - Навчальний посібник з історії України для старшої профільної 11-річної школи - навчальний матеріал, що охоплює період з 1939 по 2011 роки

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Встановлення національного прапора на Високому замку у місті Львові, 22 січня 1990 р.

Більшовицько-комуністична тоталітарна імперія з середини 1980-х рр. почала проявляти усі ознаки неперехідної кризи - економічної, політичної, соціальної. Все очевиднішою ставала необхідність проведення докорінних реформ політичної системи країни, економічних і соціальних відносин.У березні 1985 р. на пост Генерального секретаря ЦК КПРС обрали Михайла Горбачова, наймолодшого членаІ хоча проголошена перебудова була " революцією зверху", що планувалась як обмежена у часі, упорядкована, суворо контрольована серія заходів, розвиток подій незабаром зламав заплановану схему. Політбюро КПРС. У квітнівідбувся пленум ЦК КПРС, на якому було проголошено курс на прискорення соціально-економічного розвитку держави, що пізніше отримав загальну назву "перебудова".

В УРСР під гаслом проголошеної "гласності" почала відбуватись лібералізація суспільно-політичного життя. У 1986 р. з тюрем випустили близько 300 політичних в'язнів, серед яких В. Чорновіл, М. Горинь, Л. Лук'яненко та ін. З Кримінального кодексу УРСР виключили статті переслідування за ідейні переконання. Новим явищем стала політика "соціалістичного плюралізму", яка поступово переросла у свободу слова. Вийшли друком численні публікації, що тривалий час були недоступні: секретні протоколи радянсько-німецького пакту 1939 р., документи про Голодомор 1932-1933 рр., про діячів Центральної Ради і Директорії, про сталінські репресії, діяльність ОУН-УПА в роки Другої світової війни. В українську літературу стали повертатися твори В. Винниченка, представників "Розстріляного Відродження" Миколи Хвильового, Михайла Куліша, Миколи Зерова, репресованих у роки "застою" Василя Стуса, Євгена Сверстюка, Ігоря та Ірини Калинців.

Політика гласності спричинила виникнення численних, непідконтрольних офіційній владі "неформальних" організацій. У 1987 р. в Києві виник "Український культурологічний клуб" (УКК), учасники якого проводили дискусії про закриті сторінки радянської історії, обговорювали проблеми української мови і культури, відкрито демонструючи свою опозиційність владі. Тоді ж у Львові було створене "Товариство Лева" - молодіжну організацію, що об'єднувала людей різних політичних поглядів, які цікавилися культурою і політикою.

Зростання політичної активності в суспільстві, послаблення політичної та ідеологічної цензури, розвиток національного самоусвідомлення, ліквідація економічного монополізму держави сприяли виникненню в Україні у часи перебудови багатопартійності. Першим етапом стало створення у вересні 1989 р. за ініціативою Київської організації Спілки письменників та Інституту літератури АН УРСР суспільно-політичної організації Народний Рух України за перебудову (НРУ), що виступала за економічний, політичний та ідеологічний плюралізм; очолив НРУ поет Іван Драч.

У 1990 р. в Україні розпочався новий етап демократизації й розмежування політичних сил - почали виникати політичні партії. Серед них особливо впливовими виявились Демократична партія України (ДПУ), що проголошувала побудову незалежної "Самостійної Соборної Української Держави"; очолювана колишнім політв'язнем Левком Лук'яненком Українська республіканська партія (УРП), яка закликала до бойкотування рішень уряду, організації страйків та акцій громадської непокори; Партія демократичного відродження України (ПДВУ), що об'єднала у своїх лавах тих, хто вийшов з лав КПУ; Українська селянська демократична партія (УСДП), Українська національна партія (УНП), яка виступала за скасування договору про утворення СРСР і виведення "окупаційних збройних сил" з усіх українських земель. Водночас відбувалося послаблення політичних позицій та масовий вихід членів КПУ, чому сприяло скасування у березні 1990 р. конституційного положення про керівну і спрямовуючу роль КПРС у житті радянського суспільства.

Великодержавна політика центру, який грубо ігнорував інтереси союзних республік, підштовхувала українських політиків до оформлення ідеї суверенітету України. 16 липня 1990 р. Верховна Рада УРСР ухвалила Декларацію про державний суверенітет України. Проголошувалися верховенство, самостійність, повнота і неподільність влади республіки в межах її території, незалежність і рівноправність у зовнішніх відносинах. Народ визнавався єдиним джерелом державної влади, а Верховна Рада УРСР могла виступати від його імені.

У 1991 р. склалися сприятливі умови (розпад СРСР, боротьба за владу в Москві), що ані союзний, ані російський центр не змогли зупинити процес усамостійнення України. Невдала спроба державного перевороту 19-21 серпня 1991 р. у Москві форсувала розпад СРСР. На окраїнах радянської імперії місцева номенклатура, використавши прагнення народів до самостійного розвитку і підтримавши гасла незалежності, прийшла до влади. Після проголошення незалежності України 24 серпня 1991 р. СРСР фактично перестав існувати. Юридичне підтвердження процесу розпаду Радянського Союзу завершилося укладенням міждержавної угоди 8 грудня 1991 р. у Біловезькій Пущі. 25 грудня 1991 р. М. Горбачов заявив про свою відставку з поста Президента СРСР. А 26 грудня 1991 р. одна з палат Верховної Ради СРСР - Рада республік - прийняла формальну декларацію про припинення існування СРСР.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
територія терору - пересильна тюрма № 25

# data[].attributes.attachment_link.title
На шляху до незалежності (1986-1991)

# data[].attributes.attachment_link.description
Встановлення національного прапора на Високому замку у місті Львові, 22 січня 1990 р. Більшовицько-комуністична тоталітарна імперія з середини 1980-х рр. почала проявляти усі ознаки неперехідної кризи - економічної, політичної, соціальної. Все очевиднішою ставала необхідність проведення докорінних реформ політичної системи країни, економічних і соціальних відносин.У березні 1985 р.

# data[].attributes.attachment_link.title
Серпневий путч 1991 — останній цвях в труну СРСР

# data[].attributes.attachment_link.title
Українська незалежність I Пишемо історію

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Декларація про державний суверенітет - перший крок до становлення незалежності України"

16 липня 1990 року Верховна Рада Української РСР голосами 355 депутатів, виконуючи волю українського народу до побудови вільної незалежної держави, схвалила доленосний документ - Декларацію про державний суверенітет України. В цей же день у постанові "Про день проголошення незалежності України", "підтверджуючи історичну вагомість прийняття Декларації про державний суверенітет України 16 липня 1990 року", Верховна Рада ухвалила "вважати день 16 липня Днем проголошення незалежності України і щорічно відзначати його як державне загальнонародне свято України".

Важливий крок до незалежності було зроблено. Декларація визначила долю і майбутнє всього українського народу, проголосила новий підхід до розуміння статусу України в системі міжнародних відносин.

Декларацією було проголошено верховенство Конституції та законів республіки на території УРСР, виключне право народу України на володіння, користування і розпорядження національним багатством України, визнання всього економічного і науково-технічного потенціалу, створеного на території України, власністю її народу. Україна мала стати в майбутньому постійно нейтральною державою і дотримуватися трьох неядерних принципів: не приймати, не виробляти і не набувати ядерної зброї. Принципи, проголошені в ній, мали лягти в основу нового союзного договору (в майбутньому - країн СНД).

На Всеукраїнському референдумі 1 грудня 1991 року народ підтвердив правильність вибору і остаточно вирішив питання про державну незалежність України.

Вашій увазі пропонується тематична документальна виставка "25 років Декларації про державний суверенітет України". В експозиції використано копії законів Української Радянської Соціалістичної Республіки та постанови Президії Верховної Ради Української РСР за 1990 рік, прийняті у відповідності з вимогами Декларації про державний суверенітет України; документи Чернівецької обласної Ради народних депутатів про роботу її виконавчого комітету в нових умовах та ін.

Доповнюють експозицію документи фонду особового походження "Сандуляк Леонтій Іванович - народний депутат СРСР, професор, завідувач кафедри зоології і фізіології Чернівецького держуніверситету" та прогнози і висновки політиків, науковців, експертів щодо Декларації про державний суверенітет України, опубліковані у центральній та місцевій пресі.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Декларація про державний суверенітет - перший крок до становлення незалежності України". Державний архів Чернівецької області

# data[].attributes.attachment_link.description
16 липня 1990 року Верховна Рада Української РСР голосами 355 депутатів, виконуючи волю українського народу до побудови вільної незалежної держави, схвалила доленосний документ - Декларацію про державний суверенітет України.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Акт проголо́шення незале́жності Украї́ни 1991 - політико-правовий документ Верховної Ради України, який визначив новий державний статус України. Прийнятий 24.08.1991.

Ухвалення документа відбувалося в умовах реальної загрози державному суверенітету України і стало відповіддю на спробу державного перевороту 19.08.1991 з боку реакційно-консервативних сил у вищому керівництві Комуністичної партії Радянського Союзу. Однак створений з цією метою Державний комітет з надзвичайного стану (ДКНС) не зміг поставити під свій контроль силові структури й оволодіти становищем на всій території СРСР. Провал цієї спроби відкривав перед Україною та іншими колишніми радянськими республіками можливість реалізації державницьких прагнень. 20.08.1991 Президія Верховної Ради УРСР ухвалила заяву, в якій дія постанов ДКНС на території України не визнавалася. 24.08.1991 Верховна Рада УРСР зібралася на позачергову сесію. З доповіддю про політичну ситуацію виступив Голова Верховної Ради УРСР Л. Кравчук, співдоповіді зробили народні депутати О. Мороз - від більшості та І. Юхновський - від опозиції. З метою захисту суверенітету України запропоновано створити Раду оборони України і Національну гвардію; ухвалити закон про статус військ, розташованих на території України; розв'язати питання про департизацію правоохоронних органів республіки; розробити механізм реалізації економічної незалежності шляхом переходу у власність України підприємств та організацій союзного підпорядкування. Ці заходи означали утвердження незалежного статусу України, внаслідок чого УРСР припиняла своє існування. З метою надання легітимності доленосним рішенням, І. Юхновський запропонував проголосити акт, в якому мав бути зафіксованим новий державно-політичний статус України. Ввечері 24.08.1991 Верховна Рада України конституційною більшістю голосів (392 - "за", 4 - "проти") ухвалила Акт проголошення незалежності України. Цим Актом було започатковано новий етап розвитку України як самостійної, суверенної держави. Народні депутати визнали за необхідне провести 01.12.1991 всеукраїнський референдум на підтвердження Акту незалежності та вибори Президента України.

24 серпня оголошено національним святом - Днем незалежності України.

Література

1. Бойко О. Д. Україна в 1985-1991 рр.: основні тенденції суспільно-політичного розвитку. Київ, 2002.

2. Державотворчий процес в Україні, 1991-2006 / Н. П. Барановська, С. О. Біла, В. Д. Бондаренко та ін.; редкол.: В. А. Смолій (відп. ред.) та ін. Київ, 2007

3. Касьянов Г. В. Україна 1991-2007: нариси новітньої історії. Київ, 2008.

# data[].attributes.attachment_link.title
Акт проголошення незалежності України 1991

# data[].attributes.attachment_link.description
Акт проголо́шення незале́жності Украї́ни 1991 - політико-правовий документ Верховної Ради України, який визначив новий державний статус України. Прийнятий 24.08.1991. Ухвалення документа відбувалося в умовах реальної загрози державному суверенітету України і стало відповіддю на спробу державного перевороту 19.08.1991 з боку реакційно-консервативних сил у вищому керівництві Комуністичної партії Радянського Союзу.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ДИСКАВЕРИ БУРОВОЕ ОБОРУДОВАНИЕ (УКРАИНА), ООО
ул. Яворницкого, 41, г. Стрий, Львовская обл.

НЕПТУН, ООО
3-ий пер. Шевченка, 3, с. Б. Дальник, Беляевский район, Одесская область

КРАСОТА И ЗДОРОВЬЕ, ООО
ул. Сомовская, 12 Б, Харьков

КРИСТАЛЛ, ВИННИЦКИЙ ЗАВОД, ДП
ул. 600-летия, 21, г. Винница

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
національна символіка україни

# data[].attributes.attachment_link.title
Національна символіка України

# data[].attributes.attachment_link.description
ДИСКАВЕРИ БУРОВОЕ ОБОРУДОВАНИЕ (УКРАИНА), ООО ул. Яворницкого, 41, г. Стрий, Львовская обл. НЕПТУН, ООО 3-ий пер. Шевченка, 3, с. Б. Дальник, Беляевский район, Одесская область КРАСОТА И ЗДОРОВЬЕ, ООО ул. Сомовская, 12 Б, Харьков КРИСТАЛЛ, ВИННИЦКИЙ ЗАВОД, ДП ул. 600-летия, 21, г. Винница

# data[].attributes.attachment_link.title
Державні символи України | Гімн | Славень — маловідомі факти || 2016

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Марія Завірова

# data[].attributes.attachment_link.title
Україна за часів незалежності

# data[].attributes.attachment_link.title
Президенти України

# data[].attributes.attachment_link.description
Рік -  початок діяльності Президента