# data[].attributes.body
Personificació: 2n Vers (tu i el teu sol lleial, rei de la mar i del vent)
Hiperbole: 3er Vers (pel teu record, que em dreça, feliç de sal exaltada)
Comparació: 4rt Vers (amb el teu marbre absolut, noble i antic jo com ell.)
Comparació: 9 i 10 Vers (per l'embriac del teu nom, que a través de la nua garriga)

(ve a cercar-te, extrem com la certesa dels déus)

Encavallament: 11 i 12 Vers (per l'exiliat que entre arbredes fosques t'albira)

(súbitament, oh precís, oh fantasmal! i coneix)

Al·literació: 13 Vers (per ta força la força que el salva als cops de fortuna)
Paradoxa: 14 (ric del que ha donat, i en sa ruïna tan pur.)

# data[].attributes.body
Aquest poema és un sonet, és a dir, té dos quartets y dos tercets. 2 parts. Primera part són 7 versos descriu el temple de Súnion tal i com el recorda. Del 7 vs al final, descriu la funció de far que guia al mariner perdut. La estructura és la següent:

Primer quartet: Situació del temple, sentiments que té cap a ell i comparació de les seves situacions

Segon quartet: Deteriorament del temple, li dona el símbol del far per guiar als mariners i per a ell mateix i Súnion es torna un far vital per el jo poètic

Primer tercet: El temple li dona noves forçes al poeta per seguir lluitant i figura de l’exiliat, estava perdut i no veu bé el camí cap a la seva pàtria

Segon tercet: Veu el temple com un bon recolzament però borrós, la veu poètica destaca el temple

Forma:

Sonet.

Versos anisosil·làbics 13,14.

Rima lliure: ABAB CDCD EFE GHG.

Interacció de feminisme i masculins.

# data[].attributes.body
Súnion! T'evocaré de lluny amb un crit d'alegria,

tu i el teu sol lleial, rei de la mar i del vent:

pel teu record, que em dreça, feliç de sal exaltada,

amb el teu marbre absolut, noble i antic jo com ell.

Temple mutilat, desdenyós de les altres columnes

que en el fons del teu salt, sota l'onada rient,

dormen l'eternitat! Tu vetlles, blanc a l'altura,

pel mariner, que per tu veu ben girat el seu rumb;

per l'embriac del teu nom, que a través de la nua garriga

ve a cercar-te, extrem com la certesa dels déus;

per l'exiliat que entre arbredes fosques t'albira

súbitament, oh precís, oh fantasmal! i coneix

per ta força la força que el salva als cops de fortuna,

ric del que ha donat, i en sa ruïna tan pur.

# data[].attributes.body
En trobar-se perdut i desolat a l'exili francés , el poeta evoca exaltat la imatge recordada del cap Sunión amb el temple de marbre conservat de Posidó en un penya-segat.

# data[].attributes.body
El tema principal és que l'autor troba a faltar la seva pàtria , ja que va haver d'exiliar-se a França per culpa de la Post-guerra espanyola (1936-1939). El poema es tracta de l'egíli per haver hagut de fugir del seu poble i per les ànsies de tornar al seu país. Te un to malenconiós ja que mostra tristesa i sofriment.

# data[].attributes.body
https://es.slideshare.net/lnamm/snion-tevocar-de-lluny-amb-un-crit-dalegria-68257239
https://es.slideshare.net/ablanquez/carles-riba-22240001
https://prezi.com/ubtjgqjhmp4f/sunion-jo-tevocare-carles-riba/
http://poesiacatalanabatxillerat.blogspot.com/2011/05/sunion-de-carles-riba.html

# data[].attributes.body
Les persones que ho llegeixen

# data[].attributes.body
Carles Riba i Bracons nascut a Barcelona el 1893-1959, va ser un humanista, filòleg, escriptor i poeta espanyol en llengua catalana. Es un poeta Noucentrista.