# data[].attributes.headline
הפלת כד משושלת האן - איי וייוויי

# data[].attributes.subject
הפלת כד משושלת האן - איי וייוויי

# data[].attributes.body
ב-1995 האמן תיעד עצמו מפיל במכוון כד אפר בן 2000 שנים מתקופת שושלת האן.

# data[].attributes.headline
שלט חוצות מפוברק

# data[].attributes.subject
שלט חוצות מפוברק

# data[].attributes.body
התמונה הזו הופצה בפינלנד במטרה לשנות את מדיניות ההגירה.

# data[].attributes.body
היצירה Dogs that cannot tou
ch each other של סונג יאנג (Sung Yang) ופנג יו (Peng Yu) הייתה מיועדת להשתתף בתערוכה במוזיאון הגוגנהיים בניו יורק אך צונזרה לאחר מחאות של פעילי זכויות בעלי חיים. היצירה הינה סרטון בן שבע דקות שמציג זוגות של כלבי פיטבול אזוקים להליכונים זה מול זה. הכלבים מנסים להגיע האחד אל השני, ייתכן שבמטרה לתקוף, אך למעשה רצים במקום עד שנשמע צלצול הפעמון והם נכלאים בכלובים.

# data[].attributes.headline
צנזור  סרטוני פיגועים והוצאות להורג על ידי ארגוני טרור

# data[].attributes.subject
צנזור  סרטוני פיגועים והוצאות להורג על ידי ארגוני טרור

# data[].attributes.body
בשנים האחרונות המדיה הוויזואלית מוצפת בסרטונים בהם מתועדים פיגועים והוצאות להורג אשר בוצעו על ידי ארגוני טרור.  סרטונים אלו מופיעים בכתבות עיתונאיות באתרי חדשות אינטרנטיות ובערוצי התקשורת בטלוויזיה ומהווים ניצול ציני של המוות בכדי להעלות את אחוזי ה'רייטינג" ולספק את יצר המציצנות האנושי. בנוסף הם מופצים ברשתות החברתיות כגון 'פייסבוק' ו'ווטסטאפ'. כך, המונים רבים נחשפים לסרטונים אלו כמעט ללא יכולת סינון או אפשרות בחירה. לדעתי, יש לצנזר סרטונים אלו מכל וכל כיוון שסרטונים אלו יוצרים זילות בכבוד המת. בנוסף, הצפייה יוצרת תגובות הפוכות אך שליליות של אדישות כלפי המוות ועידוד אלימות ורצון לנקמה. העובדה שצרכני המדיה נחשפים אליהן כמעט בעל כורחם מחייבת צנזורה חיצונית.

# data[].attributes.attachment_link.title
הוצאה להורג דעאש

# data[].attributes.body
התערוכה "גופות" משתמשת בטכניקה שפותחה עבור תערוכות דומות עוד לפניה, המחליפה רקמות אורגניות בגוף האדם בחומר פולימרי מתקשה שמייצב את הגופה כצורתה ומקבע אותה, מעין חניטה - רק היי-טק.
התערוכה מציגה בני אדם ממשיים - לא דימויי-גוף, אלא אנשים בשר ודם - כאובייקטים, חלקם פורקים לחלקים עד שצורתם העתוותה לגמרי.
כשהגיעה התערוכה לתל-אביב הורה בית המשפט להסיר אותה לפני הזמן המתוכנן משום שלא הובאה ראיה ממשית שהגופות נתרמו לתערוכה ביודעין, ונראה שמקורן של הגופות הוא בשוק השחור.

# data[].attributes.headline
תצלומי פפארצי מבזים

# data[].attributes.subject
תצלומי פפארצי מבזים

# data[].attributes.body
באפריל 2012 השחקן זאק אפרון נתפס שלא בידיעתו בעדשת מצלמת צלמי הפפארצי של חברת Blue Wasp/Grey Wasp/Splash News כשידו בתוך תחתוניו בעודו מבלה במרפסת המלון ששהה בו בסידני. כמה דקות לאחר מכן, גם חלק גופו האחורי והעירום של אפרון צולם כשעמד כשגבו בפתח המרפסת. תמונותיו אלה התפשטו ברחבי האינטרנט עוד באותו היום ועיטרו את שעריהם של עיתוני הרכילות ברחבי העולם בבוקר שלאחר מכן. היקף החשיפה העצום לו תצלומים אלו זוכים תודות לעניין שאותם אנשי
ציבור מעוררים בחברה, מחדד ביתר שאת את כוחם של תצלומים אלה לפגוע בשלל זכויות האדם של מושאי צילומים אלה; המרכזית שביניהן היא הזכות לכבוד,  ונוספות לה הזכויות שנגזרות ממנה בהקשר זה: הזכות לשם טוב והזכות לפרטיות.

# data[].attributes.attachment_link.title
זאק יד במכנסיים

# data[].attributes.headline
מדריך לפדופיל נמכר באמזון

# data[].attributes.subject
מדריך לפדופיל נמכר באמזון

# data[].attributes.body
הספר נקרא: The Pedophile’s Guide to Love and Pleasure, ומשמש כמדריך לפדופיל המתחיל. הוא מציע עצות לפדופילים, פתרונות לבעיות נפוצות שהם חווים כמו גם דרכים להימנע מהסתבכות עם רשויות האכיפה. הספר עורר סערה ברשת, אך אמזון סירבה בזמנו להסיר אותו בטענה כי:  “אמזון מאמינה שאי-מכירתו של ספר רק מאחר והוא מעורר התנגדות מצד גורמים שונים מהווה צנזורה לכל דבר. אמזון איננה תומכת או מעודדת ביצוע מעשי שנאה או עבירות פליליות, אך אף-על-פי-כן תומכת בזכותו של כל אדם לבחור את התכנים אותם מעוניין לרכוש”

# data[].attributes.headline
״מצעד הבהמות״

# data[].attributes.subject
״מצעד הבהמות״

# data[].attributes.body
ב-28/7/11 התקיים בירושלים מצעד הגאווה. במקביל, התקיימה תהלוכה של אנשי ימין ופעילים חרדים תחת השם ״מצעד הבהמות״. במהלך המצעד המשתתפים צעדו כשלצידם שיירה של חמורים וכשהם נושאים שלטים בגנות אנשי קהילת הלהט״ב, וזאת במחאה על מצעד הגאווה שהתרחש באותה שעה בדיוק. על השלטים הופיעו הכתובות: ״חולים, סוטים, תחזרו לארון שיצאתם ממנו״, ״סוטים, חולים, עופו מירושלים״ וכן הפסוק ״את זכר לא תשכב משכבי אישה תועבה היא״.

# data[].attributes.headline
דימוי מתוך ההצגה "ארבייט מאכט פריי מיטויטלנד אירופה" של המרכז לתאטרון עכו (1991)

# data[].attributes.subject
דימוי מתוך ההצגה "ארבייט מאכט פריי מיטויטלנד אירופה" של המרכז לתאטרון עכו (1991)

# data[].attributes.body
במסגרת ההצגה "ארבייט מאכט פריי מיטויטלנד אירופה", השחקנית ואמנית הפרפורמנס סמדר יערון גילמה "מוזלמנית" בסצנת עירום מפורש שכללה דימוי ויזואלי קיצוני (תיאור למעוניינים בלבד: יערון הכניסה פיסת לחם לאיבר מינה, הוציאה אותה ואכלה ממנה). בהזמנה לחזרה הפתוחה של ההצגה לא הופיעה אזהרה בדבר עירום בכלל, או בדבר עירום מפורש וקשה לצפייה בפרט. לדעתי, הגבול הדק שבין אמנות מתריסה לבין הפעלת אלימות של ממש כלפי הצופים נחצה כאשר זכות הבחירה נלקחת מהצופה, ולכן היה על היוצרים להגביל את גילאי הצפייה בהצגה ולהוסיף למידע עליה אזהרה מפורשת בנוגע לדימויים שהיא כוללת. זאת במיוחד בהתחשב בייחודו של התאטרון כאמנות חיה וממשית המתאפשרת רק בין השחקנים לבין הקהל, מאפיין המקשה על הצופים "להתנתק" רגשית מהמתרחש לנגד עיניהם.

# data[].attributes.headline
משה סילמן מבעיר עצמו למוות כאקט מחאה

# data[].attributes.subject
משה סילמן מבעיר עצמו למוות כאקט מחאה

# data[].attributes.body
לאחר שנים של מאבק ציבורי ממושך וכושל בבירוקרטיה הישראלית בחר סילמן, פעיל במחאת האוהלים, להצית עצמו למוות בהפגנה שציינה שנה למחאה. התצלום הנ"ל מבעד העדשה של  בן קלמר זכה במקום הראשון בתחרות "עדות מקומית" לשנת 2012. מה המשמעות של הצפייה בדימוי הזה ובמקום התרבותי המרכזי שהוא זכה לו? האם ההתבוננות בו היא אקט של חמלה, או שמא אקט של אכזריות? האם הצופה הופך במובנים מסויימים למשתתף? האם יתכן שעינינו הן אלה שיורקות את האש?

# data[].attributes.headline
״בשר ׳לבן׳ על שתים״ -פשקוויל המדיר נשים מהמרחב הציבורי

# data[].attributes.subject
״בשר ׳לבן׳ על שתים״ -פשקוויל המדיר נשים מהמרחב הציבורי

# data[].attributes.body
רבים מהפַּשְׂקֶווילים, הנפוצים לרוב בשכונות חרדיות, קוראים להגבלת לבושן ואף להדרתן של נשים מרחב הציבורי. כזה הוא הפשקוויל המצורף.

באמצעות הקבלה בין האישה לבין בשר אדום בשוק המהווה ״תאווה  לעיניים״ נעשית בפשקוויל דה-הומניזציה של האישה. האישה מוצגת כ״בהמה״ וכאובייקט ונשללת ממנה החירות הבסיסית ביותר. חמור מכך, הלשון הננקטת בפשקוויל היא תוקפנית ואלימה. הקביעה כי לבוש לא צנוע גורם לכך שאישה תיפגע מ״עין הרע״, לצד השימוש בגולגולת, סמל המתרה מפני המוות, עולים כדי איום לנקיטת אלימות כלפי אישה ״לא צנועה״, שדמה מותר. כך מהווה הפשקוויל הכשר לפגיעה בנשים ומעורר הסתה חמורה שראויה לצנזור.

# data[].attributes.attachment_link.title
פשקוויל המדיר נשים

# data[].attributes.headline
טקס אלטרנטיבי

# data[].attributes.subject
טקס אלטרנטיבי

# data[].attributes.body
ב-15 לאפריל 2018 פרסם הפרסומאי והקריקטוריסט אור רייכרט את הפוסטר המוצג מטה בחשבון הטוויטר שלו, בליווי הכיתוב: "הולכים לטקס הזיכרון האלטרנטיבי לחיילי צה"ל ולמחבלים? בואו גם לטקס הזה!" הפוסטר הוא בעצם פארודיה, ויש שיאמרו סאטירה, על טקס הזיכרון הישראלי-פלסטיני. זהו טקס זיכרון משותף של ישראלים ופלסטינים המתקיים בערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנפגעי פעולות האיבה כבר למעלה מעשור, ביוזמת ארגוני "לוחמים לשלום" ו"פורום המשפחות השכולות", שני ארגונים שחבריהם נמנים על משפחת השכול. כפי שניתן לראות בפוסטר, רייכרט עורך השוואה בין המשפחות השכולות שמארגנות ומשתתפות בטקס, לניצולי שואה העורכים טקס זיכרון "אלטרנטיבי" יחד עם "משפחת השכול" של גרמניה הנאצית.

# data[].attributes.attachment_link.title
פוסטר רייכרט

# data[].attributes.headline
קמפיין הבחירות של רשימת "הבית היהודי" ברמלה

# data[].attributes.subject
קמפיין הבחירות של רשימת "הבית היהודי" ברמלה

# data[].attributes.body
הדימוי הזה מציג שילוב לא מפתיע אך מזהיר של עמדות גזעניות ושוביניסטיות. הוא מעביר מסר של עליונות יהודית, לפיו בחירה של אישה יהודייה בזוגיות עם ערבי-מוסלמי ובאורח חיים מוסלמי הוא אסון נורא. בעיניי, זהו מסר משפיל כלפי החברה הערבית-מוסלמית בישראל, שהיא חברה מוחלשת ומופלית בישראל באופן כללי. שנית, הקמפיין מעביר מסר משפיל גם כלפי נשים, לפיו לאישה אין זכות בחירה אמיתית בבן זוג ובאורח חיים, שכן הוא קורא להורים, וללא ספק מתכוון בעיקר לאבות, למנוע בכל מחיר בחירה שכזו. זהו ביטוי לתפיסות שוביניסטיות לפיהן אישה "מועברת" מידי אביה לידי בעלה, כשחופש הבחירה שלה באותו בעל מוגבל לפי ראות עיני אביה. אף אחד מהמסרים המשפילים איננו מבטא ביקורת עניינת כנגד מדיניות או עוול שנעשה על-ידי בני ובנות הקבוצה המושפלת. בעיניי, שילוב הפגיעות הזה, לצד היות הדימוי קמפיין בחירות ולא יצירת אמנות, הופך את הדימוי לכזה שראוי לצנזר.

# data[].attributes.headline
קריקטורה מרואנדה על רקע המתח בין הקבוצות האתניות

# data[].attributes.subject
קריקטורה מרואנדה על רקע המתח בין הקבוצות האתניות

# data[].attributes.body
קריקטורה זו התפרסמה ברואנדה ב1933, כתשעה חודשים לפני שפרץ רצח העם המזעזע בין שבטי ההוטו והטוטסי. בקריקטורה כוחות הטוטסי פולשים אל אדמת רואנדה בעודם דורכים על ארונות הקבורה של ההוטו. מפיו של מנהיג הטוטסי יוצא הכיתוב: "איניינזי (מקקים), קדימה! אנחנו הולכים לחיות בכוח הזרוע לצד אלו שמהם גנבנו הכל!". גם אם נניח בצד את הזכרון היהודי – שמעלה מיידית את הדמיון המבעית לטרמינולוגיה הנאצית, אין בעיני כל הצדקה לפרסום מחאה שכזו. הניסוח הגזעני מבהיר את מטרתה של הקריקטורה מעל לכל ספק – היא נועדה לבצע דה-הומניזציה לקבוצה אתנית.

# data[].attributes.headline
סשה ברון כהן מתעד "מין אוראלי" עם פעיל ימין אמריקאי בסדרה "Who is America"

# data[].attributes.subject
סשה ברון כהן מתעד "מין אוראלי" עם פעיל ימין אמריקאי בסדרה "Who is America"

# data[].attributes.body
כראוי לשסה ברון כהן, יש פה מספר שכבות של הונאה: ראשית, הפעיל משוכנע שהוא מצטלם לסדרת תיעודית ישראלית בנושא לחימה בטרור. שנית, כהן למעשה מתחזה ל"ערן מורד", קצין ישראל ומומחה בינלאומי ללחימה בטרור. במסגרת "אימון לחימה בטרור" כהן משכנע את הפעיל כי אילו פעילי טרור ירצו לערוף את ראשו- אזי הפתרון היחיד שבעודו על הברכיים יהיה להכניס את איבר המין של הטרוריסט לפיו "עד שהוא ישכנע שהוא אינו רוצה לעסוק בטרור". כהן משתמש בצנזורה כדי לייצר מראית עין של מין אוראלי כאשר למעשה כהן לובש דילדו מסוג סטארפ-און. הסצנה הנ"ל משתמשת בהשפלה מינית לאפקט קומי ואיננה מהווה סאטירה אפקטיבית לדעתי שכן מבקשת להשפיל את אדם עצמו ולא בגלל הדעות בהם הוא אוחז. הקו בין סאטירה לאכזריות הוא קו דק ובסצנה הנ"ל לדעתי כהן חצה אותו ובחוסר טעם צורם.

# data[].attributes.attachment_link.title
שסה ברוו כהן

# data[].attributes.headline
הרב יגאל לוינשטיין - ראש מכינת עלי (הסרתו מכל תפקיד חינוכי שממומן בידי המדינה)

# data[].attributes.subject
הרב יגאל לוינשטיין - ראש מכינת עלי (הסרתו מכל תפקיד חינוכי שממומן בידי המדינה)

# data[].attributes.body
במסגרת שיעור שהעביר לתלמידי המכינה בינואר 2018, לוינשטיין השווה את הקיום של הומוסקסואליות להופעת מחלת האיידס, וטען שכפי שהדבירו את מחלת האיידס כך יש גם להדביר הומוסקסואליות. הפתרון אותו הוא מציע לנטיות מיניות "לא נורמליות" הוא טיפולי המרה פסיכולוגיים.

# data[].attributes.attachment_link.title
בעיות מדבירים.JPG

# data[].attributes.headline
"לא כל תאילנדית חמה ומוכנה ב-4 דק'"

# data[].attributes.subject
"לא כל תאילנדית חמה ומוכנה ב-4 דק'"

# data[].attributes.body
בשנת 2003 יצרה חברת "נטו" פרסומת למוצרה "מג'יק נודלס" בכיכובו של השחקן צחי נוי. בסיום הפרסומת נראה נוי כאשר הוא מנסה להניח את ידו על כתפה של אישה בעלת מראה תאילנדי. בתגובה היא מפילה אותו לרצפה, וכתגובה הקריין אומר: "צחי, הירגע, לא כל תאילנדית חמה ומוכנה ב-4 דק'. אבל מג'יק נודלס כן". הרשות השנייה סירבה לשדר את הפרסומת בטענה שהיא פוגעת ברגשות הציבור ועל כן נתבעה על ידי חברת "נטו" שלדבריה השקיעה כספים רבים בפרסומת. בפסק הדין הראשוני שהתקבל ב-2004, בו נידון עברו של נוי כשחקן בסרט "אסקימו לימון" וכן שאלת היחס לבתי הבושת בתאילנד והכינוי "חמה" לאשה המעוניינת ביחסי מין, קבע השופט אהרן ברק  כי הפרסומת פוגעת ברגשות הציבור בצורה מידתית ולכן אין טעם לפסול אותה. עם זאת, לאחר שנים רבות של מאבק משפטי בית המשפט קיבל את טענות הרשות השנייה וקבע ב-2014 כי אין חובתה לשלם פיצויים לחברת "נטו".

# data[].attributes.headline
הוקעת כתביו של פרופסור הולט פרקר (Parker) מאוניברסיטת סינסינטי, ארה"ב, שהורשע לפני כשנתיים בעוון אחזקת פורנוגרפיית ילדים

# data[].attributes.subject
הוקעת כתביו של פרופסור הולט פרקר (Parker) מאוניברסיטת סינסינטי, ארה"ב, שהורשע לפני כשנתיים בעוון אחזקת פורנוגרפיית ילדים

# data[].attributes.body
בצילום המסך - אתר ההוצאה לאור של אוניברסיטת שיקגו (Chicago University Press) ששניים מספריו של פרקר ראו אור במימונה. נראה שהמוסד הסיר את הדפים שמפנים למידע ולאפשרויות רכישה של ספריו של פרקר. גם מחלקת הלימודים הקלאסיים של אוניברסיטת סינסנטי הסירה את העמוד שמציג את פועלו מאתר האינטרנט שלה. לאחר שהודה בהתמכרות לפורנוגרפיית ילדים, פרקר הורשע בעוון אחזקת תמונות וסרטונים שמציגים ילדים וילדות צעירים בסיטואציות פורנוגרפיות, ונכנס לארבע שנות מאסר.

# data[].attributes.headline
ונוס אחרי בית הספר

# data[].attributes.subject
ונוס אחרי בית הספר

# data[].attributes.body
יצירותיה של סאלי מאן, ובייחוד צילומיה את ילדיה, ספגו לאורך השנים ביקורת לאור הדימויים המיניים שמופיעים בהם ועל מה שעשוי להיתפס כפורנוגרפיית ילדים. כאן היא מציגה את בתה שוכבת על ספה בעירום ומישירה מבט למצלמה. שם היצירה, "ונוס אחרי בית הספר", מלמד על ציטוט מכוון של יצירות אחרות המציגות את ונוס. במבט מעמיק נראה שמאן מצטטת כאן את יצירתו של טיציאן מ-1538, "ונוס מאורבינו", ומתכתבת עם דימוי שכל כולו עוסק במיניות, ביופי נשי ואולי גם בפיתוי. כלומר, לא זו בלבד שמדובר בילדה בפוזיציה מינית, אלא שהתמונה בוימה כך שהיא תשהה בפוזיציה זו. מה תרגיש אותה ילדה בבגרותה כשתראה שהשתמשו בגופה כדי להעביר מסר בעל תוכן מיני? שטענו את גופה במיניות שלא רצתה בה?

# data[].attributes.headline
סרטון "הדברת מזיקים" מציג בהילוך איטי צייד של סנאי

# data[].attributes.subject
סרטון "הדברת מזיקים" מציג בהילוך איטי צייד של סנאי

# data[].attributes.body
הסרטון מציג מתקן האכלה המושך "מזיקים" ומאפשר ירי קל בהם באמצעות רובה אויר. הסרטון מתיימר להציג הרג "הומני ומהיר". רגע ההרג מוצג מספר פעמים, במהירות שונות. הסרטון פתוח לצפייה, לא מוגבל בגיל ולא כולל אזהרה על התכנים המוצגים בו.

# data[].attributes.headline
פרסומת של חברת ״סוני״ לקונסולת המשחקים הניידת שלה, 2006

# data[].attributes.subject
פרסומת של חברת ״סוני״ לקונסולת המשחקים הניידת שלה, 2006

# data[].attributes.body
זהו צילום של פרסומת של חברת ״סוני״ אשר הופיעה ברחבי הולנד בשנת 2006. הפרסומת משווקת את ההשקה של צבע לבן חדש לקונסלת המשחקים הניידת של סוני. הפרסומת מציגה צילום של אישה לבנה הלבושה בלבן אוחזקת באלימות באישה שחורה הלבושה בשחור.

# data[].attributes.headline
השיר "Princess Die" של ליידי גאגא מ-2012

# data[].attributes.subject
השיר "Princess Die" של ליידי גאגא מ-2012

# data[].attributes.body
הזמרת כתבה שיר שמאדיר את אקט ההתאבדות והמתאבד: הדוברת רוצה להתאבד מול כולם כדי שכולם יתרשמו, שארון הקבורה שלה יהיה פתוח כדי שכולם יראו כמה היא יפה, ובעיקר - התאבדות מוצגת כמוצא יחיד בפני מצוקה. נראה לי שכמו שהיינו מונעים מגורו להורות לחסידיו להתאבד, בגלל קדושת החיים, כך צריך למנוע השפעה זהה על מעריצים של אמן פופולרי.

# data[].attributes.headline
צילום של Mario Sorrenti לקמפיין של המותג Calvin Klein, 1993.

# data[].attributes.subject
צילום של Mario Sorrenti לקמפיין של המותג Calvin Klein, 1993.

# data[].attributes.body
זהו צילום שבו מופיעה הדוגמנית קייט מוס, ובעקבותיו פרץ לתודעה סגנון ה"הרואין שיק", סגנון הופעה שהפך פופולרי בשנות ה-90 ואופיין ברזון חולני, עור חיוור, הבעה אדישה וחלולה ועיגולים כהים מתחת לעיניים. המראה הזה נתפס כמעודד אנורקסיה, שימוש בסמים ופורנוגרפיית ילדים. על כן, סגנון ההופעה כונה על שם הסם הממכר. מקובל לייחס לו השפעות הרסניות ובראשן עלייה בקרב הסובלות והסובלים מהפרעות אכילה.

# data[].attributes.headline
תערוכת 'עולמות הגוף'

# data[].attributes.subject
תערוכת 'עולמות הגוף'

# data[].attributes.body
תערוכות הגוף שפורחות בשנים האחרונות ברחבי העולם, משתמשות בגופות של בני אדם בטענה שמדובר בכלי חינוכי ללימוד על ניהול אורח חיים בריא. דומה שהשימוש בגוף האדם כמוצג בתערוכה מהווה פגיעה בכבוד האדם במובן הבסיסי ביותר. בנוסף, לגבי רבות מן התערוכות עולה חשש של שימוש בגופות אנשים בלא רשותם, תוך פגיעה בגופם בעודם בחיים בצורות שונות. יש למנוע כל אפשרות של הצגת תערוכות אלה במרחב הציבורי, ולהגבילם רק למקרים חריגים ביותר.

# data[].attributes.headline
Guillermo Vargas, Exposition No. 1, 2008

# data[].attributes.subject
Guillermo Vargas, Exposition No. 1, 2008

# data[].attributes.body
אמן ששילם לילדים בהונדורס כדי שיתפסו כלב משוטט, כבל אותו לקיר של גלריה, ונתן לו להגיע לסף מוות לעיני המבקרים. בתגובה למחאה ציבורית, בית המשפט קבע כי האמן התעלל בבעל החיים.