# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Selon les estimations, la population devrait augmenter de 33% en 2050, entraînant une augmentation de 70% de la demande alimentaire.

La société de consommation a fortement modifié les habitudes alimentaires, privilégiant la viande, mais aussi celles de produits dont la fabrication demande beaucoup d'eau.

Dans le monde, l'agriculture est le secteur le plus consommateur d'eau, utilisée majoritairement pour l'irrigation (70%), l'industrie (19%) et les usages domestiques (11%).

Les disparités sont très fortes selon les régions, les pays d'Asie du Sud prélèvent plus de 91% de l'eau pour leur agriculture. Dans l'Union européenne, l'industrie consomme plus de la moitié de l'eau douce (51%) devant l'agriculture (30%) et l'usage domestique (18%), des données proches de l'Amérique du Nord (53% industrie, 34% agriculture, 13% usage domestique).

Dans le monde, chaque jour des milliards de litres d'eau partent dans la nature à cause du manque d'étanchéité des réseaux.

Selon l'OMS, le minimum vital est de 20 litres d'eau par jour et par personne, alors qu'en moyenne un Indien consomme 25 litres d'eau par jour, un Français 143 litres, un Américain près de 300 litres et un Saoudien 500 litres.

Le réchauffement climatique et les violentes précipitations entraînent l'évaporation ou l'évacuation de l'eau avant que celle-ci ait le temps de remplir les nappes phréatiques. Selon l'OMS, le minimum vital est de 20 litres d'eau par jour et par personne (boissons et hygiène).

Plus de 80% des eaux usées résultant des activités humaines sont déversées dans les rivières ou la mer sans aucune dépollution.

Si la tendance actuelle à l'augmentation des prélèvements en eau se poursuit, entre la moitié et les deux tiers de l'humanité seront en situation de stress hydrique en 2025. De plus en plus de personnes risquent d'être touchées par le manque d'eau. Aujourd'hui, c'est le cas d'environ 50 % de la population, en 2050 ce sera 66 %.

# data[].attributes.attachment_link.description
Depuis plusieurs décennies, l'urbanisation et le réchauffement climatique réduisent principalement les ressources en eau douce aux quatre coins de la planète. A l'horizon 2050, les populations vont-elles subir un stress hydrique ? Ce cri d'alarme lancé depuis plus de 10 ans devient chaque jour une réalité.

# data[].attributes.body
les algues

# data[].attributes.body
parle de l'eau

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Il y a pénurie d'eau lorsque la demande de tous les secteurs, y compris l'environnement, ne peut être entièrement satisfaite en raison de l'impact de la consommation sur l'offre et la qualité de l'eau. Le changement climatique, en particulier dans les régions arides et semi-arides qui sont déjà en situation de stress hydrique, peut aggraver la pénurie. Par conséquent, la protection des ressources en eau douce de la planète impose que l'impact de l'activité humaine sur l'environnement et le climat de la Terre soit traité d'une manière intégrée. Il est indispensable d'investir dans des programmes qui protègent le milieu naturel, préservent l'eau et l'utilisent efficacement.

La dégradation de la qualité de l'eau contribue à la pénurie. C'est un aspect préoccupant qui n'est pas pris en considération dans la gestion des ressources en eau. La mauvaise qualité de l'eau a sur la santé et l'environnement de multiples conséquences qui rendent l'eau impropre à la consommation et réduisent, de fait, les ressources en eau disponibles. En effet, la pollution est en passe de devenir l'une des principales menaces pour la disponibilité et la réutilisation de l'eau. L'urbanisation rapide, le développement des activités agricoles, l'utilisation d'engrais et de pesticides, la dégradation du sol, les fortes densités de population et les mauvaises conditions d'élimination des déchets portent atteinte aux sources d'eau douce disponibles. Le traitement de l'eau peut être coûteux. Il faut donc prendre des mesures pour résoudre en particulier les problèmes de rareté et de qualité de l'eau. Le Programme hydrologique international (PHI) peut contribuer de façon significative à la compréhension et à la gestion de la qualité de l'eau dans le monde en développement.

Axes d'étude

Pour plus d'informations sur chaque axe d'étude et le plan de mise en œuvre, veuillez suivre les liens ci-dessous:

# data[].attributes.attachment_link.description
Il y a pénurie d'eau lorsque la demande de tous les secteurs, y compris l'environnement, ne peut être entièrement satisfaite en raison de l'impact de la consommation sur l'offre et la qualité de l'eau. Le changement climatique, en particulier dans les régions arides et semi-arides qui sont déjà en situation de stress hydrique, peut aggraver la pénurie.

# data[].attributes.body
faits et chiffres

# data[].attributes.attachment_link.description
L'eau manque parfois même dans les zones où les précipitations et l'eau douce sont abondantes. La façon dont on la conserve, l'utilise et dont elle est distribuée au sein des communautés ainsi que sa qualité peuvent déterminer si la ressource est suffisante pour répondre aux besoins des ménages, des exploitations agricoles, de l'industrie et de l'environnement.

# data[].attributes.headline
Idées créatives pour réutiliser le plastique

# data[].attributes.subject
Idées créatives pour réutiliser le plastique

# data[].attributes.attachment_link.title
Tout le monde jette cet objet au lieu de le mettre au four

# data[].attributes.attachment_link.title
Le business de l’eau en bouteille plastique

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Lostrița (Hucho hucho) este un pește răpitor dulcicol, din familia salmonide (Salmonidae), din apele mari curgătoare de munte cu fund pietros din bazinul hidrografic al Dunării.
Este o specie endemică în bazinului dunărean. În România este pe cale de dispariție, din cauză pescuitului, pentru care motiv lostrița este pusă sub protecția legii și se pescuiește numai cu autorizație specială. Carnea sa este foarte gustoasă. Are o valoare economică ridicată.

Lostrița este cel mai mare salmonid din apele noastre, ajungând la 1-2 m lungime și 10-52 kg greutate. Totuși exemplarele cele mai des întâlnite n-au decât 2-3 kg greutate. Lostrița este pește răpitor și lacom, ce face mare pagubă între pești. Are un corp alungit, cilindric și acoperit cu solzi relativ mari. Capul este mare, cu bot conic, gura largă cu dinți puternici, dispusă terminal. Înotătoarea dorsală este așezată înaintea înotătoarelor ventrale, iar înotătoarea anală mult în urma înotătoarei dorsale. Există o înotătoare adipoasă. Coloritul corpului este cenușiu-brun pe spate, iar pe laturi și abdomen argintiu. Lostrița depune icrele pe funduri pietroase, în martie-aprilie. Se practică și reproducerea artificială.
Descriere
Este cel mai mare salmonid al apelor noastre: ajunge până la 1,2-1,5 m lungime și 10-20 kg greutate (greutatea maximă înregistrată 52 kg); exemplarele obișnuite au 2-3 kg greutate și 50-70 cm lungime. Poate trăi 15-20 ani.

Corpul este alungit și gros, slab comprimat lateral, aproape cilindric în secțiune, acoperit cu solzi relativ mari. Înălțimea maximă a corpului este egală cu 15,09-20,0% din lungimea corpului la peștii adulți și 14,9-15,7% la cei tineri.
Capul mare și lung, lățit dorsoventral, ca la știucă. Lungimea capului depășește mult înălțimea maximă. La peștii adulți, capul reprezintă 22,7-24,9% din lungimea corpului; la tineri, 27,6-27,9%. Botul este conic și ascuțit.
Gura foarte mare și largă este dispusă terminal, ajunge sub partea anterioară sau sub mijlocul ochiului și este prevăzută cu dinți puternici și numeroși pentru a prinde prada vie. Marginea maxilarului și inserția mandibulei sunt situate puțin în urma marginii posterioare a ochiului. Vomerul (prevomerul), în formă de barcă, este mai masiv și mai scurt decât la celelalte salmonide; pe marginea lui anterioară sunt 4-8 dinți puternici încovoiați, dispuși într-un singur rând transversal; la exemplarele bătrâne, majoritatea acestor dinți cade. Dinții de pe vomer se continuă, fără întrerupere, cu cei de pe palatine. Pe manubriu vomerului, dinții lipsesc. Manubriul vomerului este scurt și lat; iar la exemplarele bătrâne el e concrescut cu parasfenoidul. Pe marginea limbii, câte un rând de 6-8 dinți. Falca inferioară este prevăzută cu 18-20 de dinți ascuțiți și încovoiați, iar cea superioară cu 13-15 dinți.
Ochii sunt, relativ, mici; cu un diametru care reprezintă 12,1-16,4% din lungimea capului la peștii adulți și 20,5-27,0% la tineri. Spațiul interorbitar este convex.

Au o înotătoare adipoasă foarte dezvoltată, care se inserează deasupra părții posterioare a înotătoarei anale. Înotătoarele ventralele se inserează sub partea terminală a înotătoarei dorsale. Înotătoarea anală se inserează mult în urma înotătoarei dorsale și a înotătoarelor ventrale. Înotătoarea codală este evident excavată, iar pedunculul caudal scund.
Înotătoarea dorsală cu III-V radii simple, neramificate urmate de 8-11 radii ramificate. Înotătoarea anală cu III-V radii simple, neramificate și 7-9 radii ramificate. Înotătoare ventrală cu I-II radii simple, neramificate și 8-9 radii ramificate. Înotătoare pectorală cu I radie simplă, neramificate și 14-17 radii ramificate
Linia laterală aproape rectilinie cu 180-200 solzi. Deasupra liniei laterale, până la începutul dorsalei, sunt 18-20 solzi, iar sub linia laterală, până la începutul ventralei, sunt dela 20-24 solzi.
Spini branhiali pe primul arc în număr de 15-19. Au în jur de 200 de apendice pilorice. Vertebre în număr de 66.
Numărul de cromozomi: 2n = 82.

Distribuția geografică
Este o specie endemică bazinului dunărean. Este răspândită în apele curgătoare de munte din bazinul superior al Dunării. Are o distribuție geografică fragmentată în bazinului dunărean.
Când a intrat în declin din cauza schimbărilor ecologice de pe Dunăre a fost introdusă în bazinele altor râuri din Europa: porțiunile superioare a fluviilor Odra, Vistula (Polonia), Tagus (Spania), Rhône (Franța), Lacul Constance (Germania).
Lostrița a fost identificată în următoarele țări: Austria, Bosnia și Herțegovina, Croația, Republica Cehă, Germania, Ungaria, Muntenegru, Polonia, România, Serbia, Slovacia, Slovenia și Ucraina.
Distribuția geografică în România
Din cauza pescuitului abuziv și al altori factori, lostrița este azi pe cale de dispariție. Odinioară pe la sfârșitul secolului al XIX-lea - începutul secolului al XX-lea lostrița se găsea în mai multe râuri din România: în Mureș (până la Alba-Iulia), Cerna din Banat (până la vărsare), Dunăre (în zona cataractelor), Olt (în Transilvania, Oltenia și Muntenia), Jiu (în Transilvania și Oltenia), Lotru, Argeș, Râul Târgului, probabil și în Crișuri (Crișul Negru, Crișul Alb, Crișul Repede), Strei, Timiș, Râul Doamnei, Buzău, Siret, Moldova, Suceava.
În România trăiește actualmente numai în afluenții de munte ai Dunării: în Tisa (în porțiunea de frontieră de la Sighet), în Vișeu (de la Vișeul de Jos până la vărsarea în Tisa), în Vaser (afluent al Vișeului, pe o porțiune de circa 24 km de la Cozla până la confluența cu Vișeul), pe o porțiune foarte scurtă pe Novăț (afluent al Vaserului), în Ruscova (afluent al Vișeului), în Bistrița Moldovenească (de la haitul Iacobeni până în lacul de baraj Bicaz), în Dorna (afluent al Bistriței, de la Poiana Stampei până la vărsare). Se găsește ocazional în Suceava (afluent al Siretului, la Rădăuți) și Moldova (afluent al Siretului, la Câmpulung și Fălticeni), care sunt probabil exemplare antrenate de viituri din Bistrița în Siret, de unde au urcat ulterior în Suceava și Moldova. În Cerna a dispărut, localnicii păstrându-i amintirea, sub numele de "puică".
În România au fost repopulate cu lostrițe după anii 60 râurile Lotru (în 1971), Mureș (în 1972), Someșul Cald (în 1972 și 1975), Crișul Repede (în 1974), lacurile și lacurile de acumulare: Vidra (în 1973-1974), Izvorul Muntelui (Bicaz), Pecineag, Vidraru, Brădișor.
În râurile noastre de munte, nu se urcă niciodată la izvoare, iar în afluenții de munte ai Dunării nu coboară prea jos.

Habitatul și comportamentul
Lostrița este o specie dulcicolă, bentopelagică, răpitoare.
Trăiește în râuri mari și late de munte (zona lipanului și moioagei) cu apă adâncă și curent puternic și fund pietros. Preferă apele bine oxigenate și reci (6°C-18°C). De obicei, trăiește în ape adânci umbrite de vegetația riverană abundentă, de multe ori opri în vecinătatea unor structuri artificiale, cum ar fi ecluze și poduri. Lostrița nu trăiește în ape stagnante, în lacuri este foarte rară, și este întâlnit numai în apropiere de afluenții tributari.
Ascunzișurile lostriței sunt de obicei reprezentate de gropile adânci din părțile laterale ale curentul principal, sub pietre mari, sub steiuri de stâncă, sub rădăcini scufundate, printre bolovanii de la fundul șipotelor, sub maluri râpoase, sub umbrele cascadelor sau în bulboane, cotloane. Posturile de pândă sunt steiurile de stâncă și alte ascunzișuri, de unde se aruncă fulgerător asupra prăzii. Peștii tineri trăiesc în apele mai mici, pentru ca pe măsură ce înaintează în vârstă să-și caute ape mai largi, spre zona de mijloc a râului. Ziua sta ascunsă în gropile adânci ale fundului, noaptea iese la vânat.
Are un comportament teritorial, mai evident la masculii bătrâni care se stabilesc în porțiuni de râu de unde alungă fiecare rival posibil, apărându-și teritoriul. Este un pește de obicei solitar, însă peștii adulți nu sunt solitari.
Face doar migrații scurte în timpul perioadei de depunere a icrelor, când se urcă în râuri pentru a se reproduce în afluenți.
Este o specie foarte sensibilă la alterarea mediului și la poluarea, care a dispărut din multe locuri în care acesta era prezentă în trecut.
Hrana
Este un pește răpitor foarte lacom și hrăpăreț. Hrana constă aproape exclusiv din pești. Vânează, în special, noaptea. Este un adevărat "tigru" al apelor de munte. Posturile de pândă sunt steiurile de stâncă, de unde se aruncă fulgerător asupra prăzii.
Peștii adulți, mănâncă, mai ales, alți pești, ocazional mamifere acvatice mici (șoareci de baltă, șobolani de apă și alte rozătoare de apă etc), păsări de apă mici (făcând salturi acrobatice după ele), amfibieni (broaște), reptile, rar nevertebrate. Peștii consumați sunt în special ciprinide: scobarul (Chondrostoma nasus), mreana vânătă (Barbus petenyi), cleanul (Leuciscus cephalus), beldița (Alburnoides bipunctatus), boișteanul (Phoxinus phoxinus), porcușorii (Gobio), grindelul (Barbatula barbatula) etc., apoi zglăvoaca (Cottus gobio), lipanul (Thymallus thymallus), păstrăvul de munte (Salmo trutta fario), oblețul (Alburnus alburnus), mihalțul (Lota lota) ș.a. Îi sclipesc ochii după orice pradă vie și tratează cu desconsiderare mortăciunile. Cu cât înaintează în vârstă, cu atât devine mai răpitor, atacând tâlhărește, în special în cursul nopții. După atâta hrană, crește repede, dacă compoziția și temperatura apei îi sunt pe plac.
Alevinii se hrănesc cu plancton și microinvertebrate. Deja puii de câteva luni încep să consume puiet de pește, îndeosebi de scobar (Chondrostoma nasus), dar și din propria specie (de altfel cel mai accentuat canibalism dintre toți peștii îl găsim la lostriță) și doar în lipsa puietului consumă insecte, larve de insecte și diferite specii de nevertebrate bentonice. Pentru a prinde insectele și larvele de insecte cutreiere lungul apei uneori kilometri întregi, iar dacă găsește pui de scobar nu se deplasează departe.
Paraziți și răpitori[modificare | modificare sursă]
Lostrița este susceptibilă la boli bacteriene, cum ar fi boala enterică a gurii roșii (Yersinia ruckeri), ciuma lostrițelor (Bacillus salmonis) și la infecțiile virale și este gazdă a diverși paraziți. Ciupercile Saprolegnia și Achlya atacă lostrița numai în crescătorii.
Se cunosc paraziți pe branhii (Basanistes huchonis) și mai mulți paraziți helmintici (Diphyllobothrium și Echinorhynchus).
Peștii imaturi și adulții mai mici cad pradă în principal somnului, știucii, șalăului și bibanului.
Acești pești intră, de asemenea, în hrana păsărilor piscivore, cum ar fi cormoranul mare, stârcii, acvila și vulturul pescar.
Reproducerea[modificare | modificare sursă]
Maturitatea sexuală este atinsă de masculi la 3-4 ani, când exemplarele cântăresc aproximativ un kilogram, în timp ce femelele ating maturitatea sexuală la 4-5 ani, atunci când ajung la 2-3 kg în greutate.
Reproducerea are loc primăvara, la sfârșitul lunii martie sau în aprilie, dar se poate prelugi până la jumătatea lui mai. Perioada de depunere a icrelor coincide cu topirea gheții, îndată după scurgerea sloiurilor și a apelor provenite din topirea zăpezii, la temperaturi ale apei între 5 și 10°C.
Locurile de reproducere sunt situate în zona lipanului, pe râurile mari sau la gura afluenților acestora, pe fund de pietriș. Reproducătorii se urcă în susul apei pe râurile mari sau pe afluenții râurilor principale, fără ca piedicile de 1,5 m înălțime să le oprească în drumul lor, în căutare de apă de mică adâncime, cu curent puternic și foarte oxigenate, cu funduri formate din pietriș curat. Masculii ajung primii în locurile de depunere a icrelor.
În timpul boiștii (bătăii) femela e urmărită de 3-4 masculi, care se luptă între ei. Dintre victorioși, fiecare femelă își alege un singur mascul. După cucerirea unei femele masculul o apăra de eventualii pretendenți.
Ambii reproducătorii (părinți) participă la construcția cuibului, scormonind prundișul fundului cu botul și cu coada și fac o gropiță semicirculară, în formă de strachină, adâncă de 10-30 cm, acolo unde curentul este repede, cu un diametru de 60 cm (chiar până la 1,2-3,0 m) și perechea se luptă cu alte cupluri pentru a-și menține posesia. Amenajarea cuibului durează mai multe zile. După fecundația icrelor, ele sunt acoperite cu pietrișul substratului. După împerechere, ambii părinți apară cuibul aproximativ două săptămâni.
Reproducătorii se împerecheze în fiecare an, la atingerea maturității sexuale. Numărul icrelor depuse depind de greutatea corpului. În fiecare sezon femela depune aproximativ 1600-2000 icre de fiecare kilogram al corpului. Astfel exemplarele de 4-5 kg depun 3000-4000 icre, cele de 6-8 kg depun 5000-6000, cele de 10-12 kg 8000-12000 icre. Depunerea icrelor durează 2-3 zile. Icrele sunt de culoare galben-portocalie și au un diametru de 4,8-6 mm.
La temperaturi ale apei între 8 și 10°C, dezvoltarea embrionară durează aproximativ 25-40 zile, după care din ele ies larvele. Larvele se află în fisurile dintre pietriș până la resorbția sacului vitelin (8-14 zile).
După apariția puilor, lostrița își reia traiul solitar și recapătă pofta de mâncare și se așază din nou pe trai zbuciumat în fundul adânc al apei.

# data[].attributes.attachment_link.title
Lostriţa - un peşte răpitor pe cale de dispariţie

# data[].attributes.attachment_link.description
Lostrița (Hucho hucho) este un pește răpitor dulcicol, din familia salmonide (Salmonidae), din apele mari curgătoare de munte cu fund pietros din bazinul hidrografic al Dunării. Este o specie endemică în bazinului dunărean. În România este pe cale de dispariție, din cauză pescuitului, pentru care motiv lostrița este pusă sub protecția legii și se pescuiește numai cu autorizație specială.

# data[].attributes.body
Protejează apa!

# data[].attributes.attachment_link.description
Dacă vom continua astfel, efectele negative se vor vedea peste tot în jurul nostru - de la lucrurile mici din viața de zi cu zi pe care le luăm de bune, până la industriile care nu vor putea supraviețui.

# data[].attributes.attachment_link.description
Această hartă este un concept comun WWF - ESRI creat în scop educativ şi ştiinţific. WWF consideră această hartă un instrument interactiv atât pentru uzul publicului general cât și pentru specialiști, care ilustrează locațiile amenajărilor hidroenergetice din România în diverse stadii de planificare sau funcționare și care furnizează diverse informații tehnice ale acestor amenajări, raportat la suprafețele ariilor naturale protejate de diferite tipuri precum și la starea ecologică a râurilor.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Cei mai mulți dintre europeni au acces la apă potabilă de cea mai bună calitate. Conform unui raport al Agenției Europene de Mediu, peste 98,5% dintre testele efectuate asupra probelor de apă potabilă în perioada 2011-2013 au îndeplinit standardele UE.

Directiva UE privind apa potabilă stabilește standarde minime de calitate pentru apa destinată consumului uman (băut, gătit și alte scopuri casnice).

# data[].attributes.attachment_link.title
Apa potabilă în UE: calitate și acces mai bun | Actualitate | Parlamentul European

# data[].attributes.attachment_link.description
Cei mai mulți dintre europeni au acces la apă potabilă de cea mai bună calitate. Conform unui raport al Agenției Europene de Mediu, peste 98,5% dintre testele efectuate asupra probelor de apă potabilă în perioada 2011-2013 au îndeplinit standardele UE.

# data[].attributes.body
https://www.cieau.com/le-metier-de-leau/ressource-en-eau-eau-potable-eaux-usees/ou-en-sont-les-ressources-en-eau-dans-le-monde/

# data[].attributes.attachment_link.title
COMMENT RECYCLER LE PLASTIQUE ? - Les essentiels de Jamy

# data[].attributes.attachment_link.title
Concept unique pour recycler les gobelets en plastique

# data[].attributes.attachment_link.title
Recyclage : une seconde vie pour les piles ?

# data[].attributes.body
L'eau, une ressource vitale

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A toi de gérer les enjeux de l'eau 💧 pour un village, une région ou un pays. Dans ce jeu, tu vas approfondir les notions liées à l'accès à l'eau, aux causes de la pollution et à ses différents enjeux. Tu trouveras aussi une mine d'informations et de données mondiales relatives à la géopolitique de l'eau, cette ressource vitale 🥛🚿🌾🐮.

clique sur le mode plein écran pour une meilleure expérience.

# data[].attributes.attachment_link.title
L'eau, une ressource vitale à protéger et à partager

# data[].attributes.attachment_link.description
Lumni est une offre de contenus multimédias gratuits pour les élèves, parents, enseignants et médiateurs, qui permet un accès à la culture, au savoir et à la connaissance.

# data[].attributes.body
La qualité de l'eau - quelques infos

# data[].attributes.body
16 astuces pour économiser l'eau et réduire sa facture

# data[].attributes.body
Quelques conseils pour réduire la pollution de l'eau

# data[].attributes.attachment_link.description
L'eau est l'une des ressources fondamentales de notre planète et nous devons absolument faire tout notre possible pour la protéger. Cela commence avec quelques gestes très simples comme le fait d'utiliser des produits naturels et de bannir ...

# data[].attributes.body
Les gestes Eco-citoyens pour préserver l'eau

# data[].attributes.body
court métrage très touchant
à ne pas rater!!!

# data[].attributes.attachment_link.title
"L'Or Bleu" - Court Métrage Mondonville (France)

# data[].attributes.body
Le défi de l'eau dans les jardins de Versailles. Suivez cette véritable épopée à l'origine de la plus importante évolution des techniques hydrauliques depuis l'époque romaine.

The challenge of the water in the gardens. Follow this quest for water, an epic tale at the origin of the greatest development in hydraulic techniques since the Roman period.

# data[].attributes.attachment_link.description
Le défi de l'eau dans les jardins de Versailles. Suivez cette véritable épopée à l'origine de la plus importante évolution des techniques hydrauliques depuis l'époque romaine. The challenge of the water in the gardens. Follow this quest for water, an epic tale at the origin of the greatest development in hydraulic techniques since the Roman period.

# data[].attributes.body
Apa Nova
Défendons la canalisation de la ville !

Le rôle de l’assainissement dans la gestion des ressources d’eau

Défendons l’assainissement de la ville!

L’accès à l’assainissement = l’accès à la santé

Conseils pratiques!

”Les principes de Bellagio”

# data[].attributes.attachment_link.description
Veolia Apa est le leader mondial des fournisseurs de services d'alimentation en eau et de collecte des eaux usées

# data[].attributes.body
Apa Nova
à propos de l'eau que nous buvons

Cycle de l’eau

Consommation d’eau

A propos de l’eau que nous buvons

L’eau du robinet, bonne pour la santé

L’eau et les aliments

L’eau et le sport

L’hygiène quotidienne

# data[].attributes.attachment_link.title
A propos de l'eau que nous buvons | Apa Nova Bucureşti

# data[].attributes.attachment_link.description
Veolia est le leader mondial des fournisseurs de services d'alimentation en eau et de collecte des eaux usées

# data[].attributes.body
D'ou vient l'eau? Qui fait l'eau? Comment parvient-elle jusque dans nos cuisines, nos salles de bain?
Bucurel, notre petit reporter, mène l'enquête et compte sur toi pour répondre à toutes ces questions et bien d'autres.

# data[].attributes.headline
Activité organisée dans le cadre du Projet ERASMUS+

# data[].attributes.subject
Activité organisée dans le cadre du Projet ERASMUS+

# data[].attributes.body
Or bleu, fonds noirs: créer une écocitoyenneté européenne

# data[].attributes.headline
Barrage: comment fonctionne une centrale hydroélectrique?

# data[].attributes.subject
Barrage: comment fonctionne une centrale hydroélectrique?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Une centrale hydroélectrique est composée d'un barrage mais pas seulement. Découvrez son fonctionnement en détail.

L'énergie hydraulique est une énergie renouvelable qui utilise l'énergie cinétique et potentielle de l'eau (rivière, chute d'eau et marée) pour produire de l'énergie mécanique et, surtout, de l'électricité. On parle alors d' hydroélectricité.

Fondamentalement, une centrale hydroélectrique est constituée de trois éléments :

un barrage (sauf pour les installations au fil de l'eau) ;

un canal de dérivation ;

les dispositifs de conversion en électricité.

Fonctionnement d'un barrage hydroélectrique

Le barrage retient une partie de l'eau qui s'écoule et crée un lac de retenue. Ce lac constitue un stock d'eau, c'est donc un moyen de stocker de l'énergie renouvelable. Dans le cas de centrales au fil de l'eau, cette réserve n'existe pas et il n'est pas possible de moduler le débit de l'eau en fonction des besoins.

Le débit du cours d'eau ou l'ouverture des vannes du barrage entraîne l'eau dans un canal de dérivation jusqu'aux turbines électriques. Plus le débit et la hauteur de chute d'eau sont importants, plus l'eau transporte d'énergie.

Cette eau actionne les turbines qui entraînent à leur tour des alternateurs pour produire du courant électrique. Un transformateur injecte ensuite cette électricité dans le réseau, où elle est transportée par des lignes à haute ou très haute tension.

Inconvénients d'un barrage hydroélectrique

Les barrages hydroélectriques ont toutefois plusieurs inconvénients vis-à-vis du fonctionnement des écosystèmes, du transport de sédiments et de la navigation. En effet, après le transport de l'électricité dans le réseau, l'eau rejoint enfin le cours d'eau, parfois avec un débit important, ce qui peut perturber les écosystèmes et entraîner un risque de noyade.

# data[].attributes.attachment_link.title
Barrage : comment fonctionne une centrale hydroélectrique ?

# data[].attributes.attachment_link.description
Une centrale hydroélectrique est composée d'un barrage mais pas seulement. Découvrez son fonctionnement en détail.

# data[].attributes.body
à lire, à regarder, à apprendre

# data[].attributes.headline
Le 8e continent ou la soupe de plastique

# data[].attributes.subject
Le 8e continent ou la soupe de plastique

# data[].attributes.attachment_link.title
Le continent de plastique, ou "8ème continent" I AFP Animé

# data[].attributes.body
Vacances : Bienvenue dans le premier gîte français zéro déchet

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
We Demain, une revue pour changer d'époque

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Le couple a établi son gîte zéro déchet dans une maison typique de la région Charente-Maritime (Crédit: Le Bocal)

Ils ont changé de vie et vous invitent à faire de même : Loïc Gillon et Camille Lyczinski, 27 ans, ont quitté Paris pour s'installer à Seigné, entre Poitiers et La Rochelle, en Charente-Maritime. Camille travaillait dans le tourisme, et tous deux avaient une sensibilité écolo. Courses en vrac, produits DIY et upcycling faisaient déjà partie du quotidien de ce couple.

Soucieux de "pousser plus loin la démarche" et de "partager leur mode de vie", ils ont eu l'idée d'ouvrir un "gîte zéro déchet" en 2017. Une idée dans l'air du temps : "Comme nous, de plus en plus de gens souhaitent réduire leurs ordures mais pensent que c'est compliqué alors qu'il s'agit d'habitudes à prendre, plutôt joyeuses et économiques", observe Camille.

# data[].attributes.attachment_link.title
Vacances : Bienvenue dans le premier gîte français zéro déchet

# data[].attributes.attachment_link.description
Le couple a établi son gîte zéro déchet dans une maison typique de la région Charente-Maritime (Crédit: Le Bocal) Ils ont changé de vie et vous invitent à faire de même : Loïc Gillon et Camille Lyczinski, 27 ans, ont quitté Paris pour s'installer à Seigné, entre Poitiers et La Rochelle, en Charente-Maritime.

# data[].attributes.body
Les mégots de cigarettes sont le pire ennemi de l'océan

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Fumer tue", avertissent les paquets de cigarettes. Oui, le tabac est mauvais pour la santé mais aussi pour celle de la planète. En particulier de l'océan. Les mégots seraient même devenus son pire ennemi. On comprend mieux pourquoi de plus en plus de communes en France ont décidé d'interdire de fumer sur leurs plages.

Devinette écolo du jour : qui est le principal ennemi des océans ? A/ les sacs en plastique, B/ les pailles C/ les cigarettes. Si les trois réponses sont évidemment correctes, la C dépasse les autres. En effet, d'après une enquête relayée par NBC News, plus de 60 millions de mégots ont été ramassés sur les plages du monde entier ces trente dernières années ; ce qui en fait l'élément polluant le plus ramassé sur les littoraux du globe.

Le problème est que ces déchets sont loin d'être naturels et rapides à se dégrader, bien au contraire. La plupart des 5,5 billions de cigarettes produites chaque année à travers le monde contiennent un filtre fabriqué à base de plastique, plus précisément d'acétate de cellulose. Une fois le mégot jeté, les filtres peuvent ainsi prendre des décennies à se décomposer.

Tandis que le plastique se dégrade en particules plus petites, ces dernières sont consommées par la faune marine. D'après les chercheurs cités par NBC News, des traces de ces substances chimiques ont été trouvées dans pas moins de 70% des oiseaux marins et près de 30% des tortues marines.
Des pollueurs qui échappent à toute législation
Alors qu'au mois de mai dernier était annoncé un projet de directive européenne interdisant une dizaine de produits à usage quotidien responsables à 70% des déchets échoués dans les océans et sur les plages, aucune loi mondiale n'est actuellement en vigueur contre les mégots de cigarettes. Une absence de cadre juridique d'autant plus surprenanteau vu de leur statut de premiers polluants de nos étendues bleues.

Qu'ils aient été jetés directement à l'eau ou dans la nature pas un fumeur peu consciencieux ou qu'ils aient été déversés par un cours d'eau ou une canalisation, ils finissent généralement leur course dans l'océan ou la mer. Et lorsqu'on sait qu'un seul mégot peut polluer jusqu'à 500 litres d'eau, il y a de quoi frémir.
La guerre contre les filtres
Face à ce désastre écologique déjà en marche, des scientifiques, des universitaires, des activistes écologiques et des politiques ont décidé de fonder le Cigarette Butt Pollution Project. Ce groupe a pour but de faire interdire de façon globale les filtres à cigarettes. Parce que ce sont bien eux le problème. Contenant plus de 4.000 substances chimiques, ils sont loin d'être de bons candidats au recyclage même si certains esprits ingénieux sont parvenus à en faire bon usage.

" Il est clair que les filtres ne présentent aucun bénéfice pour la santé. Ils servent juste d'outil marketing et permettent aux gens de fumer plus facilement", a expliqué à NBC News, Thomas Novotny, professeur à l'Université d'Etat de San Diego. " C'est un contaminant majeur, avec tous ces déchets plastiques. Ca me semble évident aujourd'hui qu'on ne peut pas continuer à autoriser cela".

Mais le combat est loin d'être gagné tant le lobby du tabacest puissant aux Etats-Unis...

Aujourd'hui, chacun à son niveau peut y contribuer en arrêtant de fumer ou tout du moins en ne jetant plus son mégot n'importe où !

# data[].attributes.attachment_link.title
Les mégots de cigarettes sont le pire ennemi de l'océan

# data[].attributes.attachment_link.description
"Fumer tue", avertissent les paquets de cigarettes. Oui, le tabac est mauvais pour la santé mais aussi pour celle de la planète. En particulier de l'océan. Les mégots seraient même devenus son pire ennemi. On comprend mieux pourquoi de plus en plus de communes en France ont décidé d'interdire de fumer sur leurs plages.

# data[].attributes.headline
Le plastique, le pire ennemi des mers et des océans

# data[].attributes.subject
Le plastique, le pire ennemi des mers et des océans

# data[].attributes.body
L’eau est une ressource vitale que nous utilisons au quotidien pour de nombreuses raisons : nous laver, nous alimenter, arroser nos plantes... On fait plus ou moins attention à ne pas la gaspiller.  Mais sait-on d’où elle vient ? Comment est-elle gérée ?  Par qui ?  Que connaît-onfinalement de la qualité de l’eau que l’on consomme ?

http://www.kiagi.org/dessins_animes/episodes/l-implication-citoyenne-dans-la-gestion-de-l-eau/138

# data[].attributes.headline
Comment fonctionne une centrale hydraulique

# data[].attributes.subject
Comment fonctionne une centrale hydraulique

# data[].attributes.attachment_link.title
Comment une centrale hydraulique utilise le déplacement de l'eau pour créer de l'électricité - EDF

# data[].attributes.body
La production de l'électricité

# data[].attributes.attachment_link.title
CNR - Du cycle de l'eau à la production d'hydroélectricité

# data[].attributes.headline
Une centrale hydraulique de haute chute 

# data[].attributes.subject
Une centrale hydraulique de haute chute 

# data[].attributes.attachment_link.title
Une centrale hydraulique de haute chute sur un cours d'eau de montagne - EDF

# data[].attributes.attachment_link.title
Roue Pelton / Turbine Pelton / Moulin à eau (Animation 3D)

# data[].attributes.body
l'eau

# data[].attributes.body
Voici ce que vous pouvez faire:

- visionner les animations, lire les articles ou jouer

-ajouter d'autres documents sur le thème de l'eau

- commenter et liker les publications sur ce mur

Bon travail à tous!

# data[].attributes.body
Secretele podului lui Apolodor

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ruinele piciorului Podului lui Traian de la Drobeta FOTO Corina Macavei

Podul roman de la Drobeta Turnu Severin a fost una dintre cele mai grandioase construcţii de acest gen din întreaga antichitate, a fost construit în perioada dintre cele două războaie dacice cu scopul de a permite armatelor romane să treacă mult mai uşor peste fluviu în vederea supunerii teritoriilor de la nord de Dunăre, care aparţineau Regatului Dac, condus la acea vreme de regele Decebal.

Pentru construcţia acestui pod, romanii au folosit o gamă variată de materiale şi, bineînţeles, au făcut apel şi la o serie de tehnici cu care erau familiarizaţi. O serie de ingineri din legiunile romane au lucrat după planurile celebrului arhitect Apolodor din Damasc, reuşind să finalizeze această construcţie.

Practic, lucrările se presupune că au debutat în anul 103, imediat după încheierea unei păci între romani şi daci la sfârşitul primului război dacic, lucrări care au finalizate undeva în vara anului 105, deci cu aproape un an de zile de începerea celui de-al doilea război, pe care Traian l-a dus împotriva dacilor pentru a stăpâni aceste teritorii de la nord de Dunăre.

Peste un kilometru lungime

Din punct de vedere tehnic, podul a avut mai bine de un kilometru lungime, 1134,5 metri. A fost nevoie de 20 de pile sau picioare amplasate în albia fluviului atât pe malul Serbiei de astăzi, cât şi pe malul românesc, realizate din materiale dure, în special din piatră, cărămidă, în amestec cu mortar de var. Aceste picioare au fost placate cu blocuri foarte mari de calcar.

Partea superioară a acestei construcţii a fost realizată din bârne de lemn din stejar, cu o înălţime de trei metri, iar lăţimea tabierului, cum este cunoscută această componentă a podului, a fost de 14,5 metri, deci suficient de mare pentru a permite tranzitul soldaţilor, a caravanelor de negustori care treceau prin această zonă ş.a.

„Având în vedere că această construcţie a fost realizată într-un interval scurt de timp, toată lumea şi-a pus diferite întrebări vizavi de metodele folosite de romani pentru a reuşi construirea acestui important obiectiv, care avea menirea în ultimă instanţă de a lega provinciile de la sud de Dunăre de provinciile de la nord de Dunăre şi pe care romanii aveau să le transforme în Provincie Romană Dacia. Cei mai mulţi istorici sau arheologi care s-au ocupat de studierea izvoarelor sau altor surse referitoare la această construcţie au propus o serie întreagă de metode tehnice prin care s-a reuşit construirea în special a picioarelor din albia fluviului, astfel încât a fost lansată cea mai adoptată teorie de majoritatea acestor specialişti şi anume că Dunărea a fost parţial abătută pentru a se putea realiza construcţia acestor pile, după care în albia secată a fluviului au fost construite din bârne de lemne o serie de chesoane sau cofragii în interiorul cărora au fost construite aceste picioare ale podului", explică Marin Neagoe Iulian, muzeograf la Muzeul Regiunii Porţilor de Fier.

Au reuşit să abată cursul Dunării

Se pare că pentru a putea reuşi să abată cursul Dunării în amonte de linia unde avea să fie construit podul au fost realizate batardouri, un fel de opritoare ale apelor fluviului.

„De asemenea, prin introducerea unor ţăruşi din lemn de stejar în albia fluviului, lipiţi unul de celălalt, se crea un fel de baraj şi în felul acesta apele izbindu-se de barajul respectiv îl ocoleau fie înspre partea sârbească de astăzi, fie înspre partea românească fiindcă se presupune că această manevră a fost făcută o dată pentru a permite construirea picioarelor dinspre malul sârbesc de astăzi spre mijlocul albiei şi a doua oară acest batardou a fost mutat spre malul românesc pentru a permite construirea pilelor din această parte", mai spune Marin Neagoe Iulian.

De asemenea, trebuie spus faptul că foarte aproape de zona unde a fost construit podul, ceva mai jos de pod pe Dunăre se află Insula Şimian, a cărei prelungire se pare că ajungea în acea vreme până în zona podului întrucât o serie de calcule făcute au relevat prezenţa unui banc de nisip, care ajunge până în dreptul podului, iar unele dintre aceste pile se pare că au fost construite chiar pe această limbă de nisip, probabil într-un moment în care apele Dunării au fost extrem de scăzute în această perioadă în care s-a început construcţia podului.

În momentul de faţă dispunem de descrieri indirecte, şi chiar de detalii tehnice mulţumită autorilor Cassius Dio, Tzetzes, Chiliades şi Procopius din Caesareea. Toate aceste surse subliniază dificultăţile pe care le-a antrenat construcţia podului.

Din punct de vedere al modului în care a funcţionat acest pod este destul de dificil de precizat cu exactitate perioada de evoluţie.

În opera lui Cassius Dio „Istoria romană", se dau foarte multe detalii despre această construcţie de natură tehnică, care în bună măsură au fost confirmate de măsurători ulterioare.

„Se vorbeşte şi despre faptul că imediat după moartea Împăratului Traian şi după ce Hadrian devine împărat al Imperiului Roman acesta este sfătuit de consilierii săi să distrugă partea superioară din lemn a podului prin incendiere de teamă ca acest pod să nu fie folosit de triburile dacice libere de la nord de Dunăre pentru a invada provinciile romane din sudul Dunării. Însă având în vedere faptul că provincia romană Dacia fiinţează până la sfârşitul secolului al III-lea, este de presupus că această construcţie nu putea să fie abandonată în perioada lui Hadrian, adică în perioada între 117-138, cât a domnit acest împărat. Probabil a fost refăcut şi devenind funcţionabil unde la sfârşitul secolului al III-lea, când o dată cu retragerea administraţiei romane din Dacia este posibil ca această construcţie să fi fost abandonată", precizează Marin Neagoe Iulian.

Rezistenţa se datorează unui ciment special

În primul rând rezistenţa acestor zidării a fost dată de amestecul şi de mortarul folosit în construcţia podului, un material cu proprietăţi hidraulice, adică cu proprietăţi de a se întări foarte bine şi foarte repede în momentul contactului cu apa. De altfel, în cazul celorlalte construcţii romane prezente aici în parcul arheologic de la Drobeta nefiind folosit un asemenea tip de mortuar, se poate observa la faţa locului cum după o lungă perioadă de timp în special zidăriile care au rămas la suprafaţă s-au măcinat practic sub acţiunea intemperiilor.

Nu acelaşi lucru putem spune despre piciorul Podului, care a rezistat fantastic, chiar dacă a fost expus acestor intemperii, dar „de vină" este acest mortar folosit (puzzolana), care se presupune că ar fi fost adus din Italia, dintr-o regiune în care se găsea din abundenţă.

„După unele studii făcute în zonă s-a constatat prezenţa, aici, în zona Severinului, a unor marne, care este posibil să fi fost folosite de romani în sensul producerii acestui tip de ciment prin arderea acestor marne la temperaturi foarte ridicate în cuptoare speciale. O ipoteză, spunem noi, care ar putea fi mult mai aproape de adevăr, având în vedere că trasportul unor cantităţi impresionante din Italia în zona aceasta a Drobetei ar fi fost nu neapărat imposibil de realizat, dar ar fi fost să zicem şi foarte costisitor şi ar fi necesitat o perioadă de timp foarte lungă pentru că la o construcţie de o asemenea anvergură ne putem imagina de cantităţi de asemenea material ar fi trebuit folosite", explică muzeograful severinean.

La ora actuală se păstrează din această construcţie un fragment al pilei pe malul Serbiei şi, resturile unei pile şi ale portalului pe malul românesc, la Drobeta. Anul acesta se vor executa o serie de lucrări pentru a înlocui acea cuvă de beton care protejeară ruinele podului, o măsură tehnică luată de comunişti în anii 80, după construirea hidrocentralei de la Porţile de Fier I.

Înlocuirea acestei casete din beton care împrejmuieşte astăzi ruinele piciorului Podului lui Traian este mai mult decât necesară având în vedere că periodic, mai ales în anotimpurile ploioase, cuva este în permanenţă umplută cu apă provenită fie din infiltraţiile din Dunăre, fie din cauza apelor freatice care sunt foarte sus în această zonă. Soluţiile tehnice care se vor lua acum vor stopa aceste infiltraţii periculoase şi vor crea posibilitatea ca vizitatorii să se poată apropia foarte mult de ruinele piciorului podului.

Citeşte şi:

Tabula Traiana, mesajul scris în piatră al Împăratului Traian, rezistă pe malul Dunării de 2000 de ani

Cea mai veche aşezare umană din Europa a fost descoperită în România. Locuitorii erau adevăraţi uriaşi care se hrăneau cu carne crudă

# data[].attributes.attachment_link.title
Secretele podului lui Apolodor din Damasc peste Dunăre. Cum au reuşit romanii să devieze cursul fluviului acum 2000 de ani

# data[].attributes.attachment_link.description
Podul lui Traian a fost construit de Apolodor din Damasc, arhitectul Columnei, în mai puţin de doi ani de zile, pe Dunărea de Jos, în apropiere de oraşul Drobeta Turnu Severin. Scopul construcţiei a fost de a facilita transportul trupelor romane conduse de Traian şi a proviziilor necesare celei de-a doua campanii miltare de cucerire a Daciei regelui Decebal.

# data[].attributes.body
Mer, océan, lac, étang: quelle différence?

# data[].attributes.attachment_link.title
Mer, océan, lac, étang : quelles différences ?

# data[].attributes.attachment_link.description
" Vaste étendue d'eau salée qui couvre une grande partie de la surface du Globe ". Les dictionnaires ne font pas toujours la différence entre une mer et un océan. Pourtant, comme il existe des...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mai jos gasiti un joc de identificare a raurilor pe harta. Acest joc este creat pentru a ajuta la dezvoltarea si testarea cunostintelor dumneavoastra despre asezarea raurilor in cadrul Romaniei.

Scopul jocului este de a muta numele raului in zona unde este reprezentat raul de harta. Daca numele este pozitionat in locul corect atunci dispare din lista de jos insa daca nu este corect asezat, acesta se va intoarce in lista.

Hidrografia Romaniei este strans legata de Marea Neagra, care colecteaza in totalitate apa curgatoare de pe teritoriul tarii. Elementele hidrografice continentale sunt: Dunarea, lacurile, raurile interiore si apele subterane.

Raurile interioare sunt grupate in bazine hidrogafie formate din rauri colectoare de dimensiuni medii, care se varsa direct sau indirect in Dunare.

Principalele bazine hidrografice sunt: Arges, Ialomita, Olt, Jiu, Mures, Crisurile, Somes, Prut, Siret, Tur, Tisa, Timis, Bega, etc.

Lacurile Romaniei au dimensiuni relativ mici si au forme foarte variate. Cele mai mari lacuri sunt reprezentate de sistemul lagunar Razim-Sinoe si cele artificiale de pe Dunare, Bistrita, Arges, etc.

Apele subterane reprezinta acumulari subterane formate din precipitatii sau infiltrari ale apei din rauri.Acestea au cea mai mare intindere in zonele de campie. In partea vestica a tarii intalnim si ape geotermale in anumite zone.

Dunarea poate fi considerata din multe puncte de vedere ca fiind principalul fluviu al Europei desi ocupa doar locul 2 ca lungime si ca debit, dupa Volga. Dunarea ocupa locul 40 in lume ca debit si locul 24 ca lungime.

In cursul sau Dunarea parcurge teritoriul a 6 tari europene si 4 capitale de stat, dupa care intalneste tara noastra la Bazias si dupa ce parcurge 1075 km, din care 354 km exclusiv pe teritoriu romanesc, ajunge la Marea Neagra, cu care se contopeste dar nu inainte de a da nastere deltei in sectorul aflat in aval de Patlageanca (unde se bifurca in bratele Tulcea si Chilia). In total Dunarea parcurge sau este tangenta cu teritoriul a 10 tari.

Cursul Dunarii poate fi impartit in 3 sectoare: cursul superior - pana in vecinatatea Vienei, cursul mijlociu - de la Viena pana la Bazias si cursul inferior - de la Bazias pana la Marea Neagra.

Cursul inferior poate fi de asemenea impartit in mai multe sectoare:
- Bazias - Portile de Fier, cel mai important defileu din Europa,
- Portile de Fier - Calarasi, cunoscut si ca Lunca Dunarii, caracterizat de o diferenta de nivel mica si latime mare,
- Calarasi - Braila, cunoscut si ca Baltile Dunarii,
- Braila - Marea Neagra, cunoscut si drept Dunarea maritima, care formeaza Delta Dunarii imediat dupa Tulcea.

Marea Neagra este o mare continentala legata de Oceanul Planetar prin stramtorile Bosfor si Dardanele. Relieful acesteia este impartit in 3 trepte: platforma continentala (0-200m), abruptul continental (200-2000m) si campia submarina (sub 2000m).

Comentarii Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
Mai jos gasiti un joc de identificare a raurilor pe harta. Acest joc este creat pentru a ajuta la dezvoltarea si testarea cunostintelor dumneavoastra despre asezarea raurilor in cadrul Romaniei. Scopul jocului este de a muta numele raului in zona unde este reprezentat raul de harta.

# data[].attributes.body
L'eau: ce trésor à protéger

# data[].attributes.attachment_link.title
Des maisons trop propres ? - Lig'up (Communauté Éducative)

# data[].attributes.attachment_link.description
On en parle moins, pourtant l'air de nos logements est souvent plus pollué que l'air extérieur. C'est fou ça ! Heureusement, le rendre plus sain n'est pas si compliqué.

# data[].attributes.body
L'eau dans tous ses états

# data[].attributes.attachment_link.description
Quels sont les états et les changements d’état de l’eau ? Quel est son cycle ? C’est à toutes ces questions que ce jeu perme…

# data[].attributes.body
L'environnement et ma santé

# data[].attributes.body
Autour de l'eau

# data[].attributes.body
Les déchets

# data[].attributes.body
et la gestion de l'eau

# data[].attributes.attachment_link.title
Implication citoyenne dans la gestion de l'eau

# data[].attributes.body
https://www.dailymotion.com/video/xpaba7

# data[].attributes.attachment_link.title
Touche a ton eau - La famille Kiagi - Kiagi.org

# data[].attributes.attachment_link.title
La famille Kiagi - L'empreinte écologique

# data[].attributes.body
Chers élèves, je vous invite à participer à la réalisation de ce mur dans le cadre de notre projet ERASMUS+
"Or bleu, fonds noirs: créer une écocitoyenneté européenne".

Les élèves des collèges partenaires ont hâte de faire votre connaissance et de voir ce que vous avez travaillé !!!