# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La formación del actual Mar Mediterráneo puede ser considerada como una de las mayores catástrofes naturales que ha visto el mundo, ya que se produjo por una súbita inundación en la cuenca que hizo subir el nivel de las aguas a un ritmo de 10 metros por día, a lo largo de dos años.

Hace aproximadamente 6 millones de años, los movimientos de las placas tectónicas aislaron el primitivo Mediterráneo de su conexión con el Atlántico a través del Estrecho de Gibraltar, lo que dio paso a una bajada progresiva de su nivel. La cuenca del Mediterráneo había quedado convertida por evaporación en un vasto salino desierto a 1.5 km bajo el nivel del mar, hasta que un nuevo movimiento de las placas tectónicas hace unos 5.3 millones de años abrió otra vez el camino.

La cuenca se volvió a llenar con las aguas del Océano Atlántico, pero de una forma soprendentemente rápida según los nuevos estudios del lecho marino, contradiciendo la teoría oficial por la cual este proceso se habría dilatado entre los 10 y los 10.000 años. En contra de la teoría de que este proceso fue implacable pero lento, la existencia de un canal erosionado en el fondo marino entre el Golfo de Cádiz y el Mar de Alborán nos cuenta una historia muy distinta.

Una vez que comenzó la inundación, el desnivel entre ambas masas de agua generó un río cuyo caudal era equivalente a unas 1.000 veces el del Amazonas. Esto también provocó una fuerte erosión del fondo marino creando un canal de medio kilómetro de ancho, ocho kilómetros de ancho y 200 de longitud. A través de este canal, el agua del Atlántico entraba en la cuenca a centenares de kilómetros por hora.

Estos nuevos hallazgos complementan la teoría sobre la formación del Mediterráneo, aclarando una de las dudas hasta ahora existentes, y confirmando la teoría general de que se formó a partir de agua del Atlántico mediante un intercambio. Pero también nos muestran cuan violenta y abrumadora puede ser la naturaleza, y nos recuerda que el planeta está en constante cambio.

Tags: Mar mediterráneo

# data[].attributes.attachment_link.description
La formación del actual Mar Mediterráneo puede ser considerada como una de las mayores catástrofes naturales que ha visto el mundo, ya que se produjo por una súbita inundación en la cuenca que hizo subir el nivel de las aguas a un ritmo de 10 metros por día, a lo largo de dos años.

# data[].attributes.body
Que nien

# data[].attributes.headline
La mayor inundación de la Tierra formó el Mar Mediterráneo 

# data[].attributes.subject
La mayor inundación de la Tierra formó el Mar Mediterráneo 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Que el Mediterráneo quedó aislado del océano Atlántico hace casi seis millones de años es algo que ya se sabía. Y también que la evaporación provocó que el nivel del agua estuviese más de 1.000 metros por debajo del actual. Los científicos no se ponen de acuerdo con respecto a los motivos que llevaron tanto a su aislamiento como a su posterior rellenado, pero también es sabido que el agua que lo dejó tal y como lo conocemos en la actualidad procedía del océano Atlántico. Sin embargo, hasta la aparición de un trabajo realizado por españoles y publicado en la revista 'Nature', la Ciencia desconocía que el evento de llenado del mar Mediterráneo hace 5,3 millones de años produjo la mayor inundación de la que se tiene conocimiento en la Historia de la Tierra.

Final del Mioceno, hace casi seis millones de años. El Mediterráneo es un inmenso desierto salpicado por lagos salinos cuyo nivel de agua está entre 1.500 y 2.700 metros por debajo de la superficie del actual mar. Un escenario muy diferente del actual. Un evento geológico aún desconocido abre una pequeña vía de agua en el actual estrecho de Gibraltar, que era una barrera natural que impedía el paso de agua, y el océano Atlántico comienza a penetrar en la cuenca del actual mar Mediterráneo.

La erosión hace el resto del trabajo y en poco tiempo (geológico) el paso de agua tiene tal tamaño que consigue que el 90% del agua que tiene en la actualidad el 'Mare Nostrum' entrara por el estrecho en menos de dos años. Lo que supone un caudal de agua unas 1.500 veces superior al del río Amazonas.

Movimiento geológico

"No conocemos exactamente el proceso que aisló el Mediterráneo permitiendo que se evaporase ni el que puso en contacto el agua del Atlántico con la cuenca del Mediterráneo, pero ambos procesos tienen orígenes similares", asegura Daniel García-Castellanos, científico del Instituto de Ciencias de la Tierra Jaume Almera de Barcelona, dependiente del CSIC, y principal autor del trabajo. "Aun así parece claro que el origen de ambos es el movimiento de placas tectónicas bajo el estrecho".

Hasta ahora se pensaba que este mar había tardado en llenarse de 10 a 10.000 años y que la entrada de agua fue similar a una gran cascada. Esta nueva investigación revela que la mayor parte del llenado ocurrió en un periodo de hasta dos años y que, más que un salto de agua, ésta discurría de forma gradual por una rampa de varios kilómetros de ancho y cuya pendiente sería de alrededor del 4%.

A pesar de esta aparentemente tranquila entrada de agua, durante los momentos de mayor entrada de agua, el nivel del mar llegó a ascender a un ritmo de 10 metros diarios. Esta inundación que reconectó el Atlántico con el Mediterráneo provocó en el fondo marino una erosión de cerca de 200 kilómetros de longitud y varios kilómetros de anchura.

"Ya se sabía que el Mediterráneo se había formado por la entrada de agua del Atlántico", dice Manel Fernández, coautor de la investigación y director del Instituto de Ciencias de la Tierra Jaume Almera. "Pero lo que sostiene nuestro trabajo es que la inundación fue mucho más abrupta de lo que se pensaba hasta ahora".

# data[].attributes.attachment_link.description
Que el Mediterráneo quedó aislado del océano Atlántico hace casi seis millones de años es algo que ya se sabía. Y también que la evaporación provocó que el nivel del agua estuviese más de 1.000 metros por debajo del actual.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La formación del actual Mar Mediterráneo puede ser considerada como una de las mayores catástrofes naturales que ha visto el mundo, ya que se produjo por una súbita inundación en la cuenca que hizo subir el nivel de las aguas a un ritmo de 10 metros por día, a lo largo de dos años.

Hace aproximadamente 6 millones de años, los movimientos de las placas tectónicas aislaron el primitivo Mediterráneo de su conexión con el Atlántico a través del Estrecho de Gibraltar, lo que dio paso a una bajada progresiva de su nivel. La cuenca del Mediterráneo había quedado convertida por evaporación en un vasto salino desierto a 1.5 km bajo el nivel del mar, hasta que un nuevo movimiento de las placas tectónicas hace unos 5.3 millones de años abrió otra vez el camino.

La cuenca se volvió a llenar con las aguas del Océano Atlántico, pero de una forma soprendentemente rápida según los nuevos estudios del lecho marino, contradiciendo la teoría oficial por la cual este proceso se habría dilatado entre los 10 y los 10.000 años. En contra de la teoría de que este proceso fue implacable pero lento, la existencia de un canal erosionado en el fondo marino entre el Golfo de Cádiz y el Mar de Alborán nos cuenta una historia muy distinta.

Una vez que comenzó la inundación, el desnivel entre ambas masas de agua generó un río cuyo caudal era equivalente a unas 1.000 veces el del Amazonas. Esto también provocó una fuerte erosión del fondo marino creando un canal de medio kilómetro de ancho, ocho kilómetros de ancho y 200 de longitud. A través de este canal, el agua del Atlántico entraba en la cuenca a centenares de kilómetros por hora.

Estos nuevos hallazgos complementan la teoría sobre la formación del Mediterráneo, aclarando una de las dudas hasta ahora existentes, y confirmando la teoría general de que se formó a partir de agua del Atlántico mediante un intercambio. Pero también nos muestran cuan violenta y abrumadora puede ser la naturaleza, y nos recuerda que el planeta está en constante cambio.

Tags: Mar mediterráneo

# data[].attributes.attachment_link.description
La formación del actual Mar Mediterráneo puede ser considerada como una de las mayores catástrofes naturales que ha visto el mundo, ya que se produjo por una súbita inundación en la cuenca que hizo subir el nivel de las aguas a un ritmo de 10 metros por día, a lo largo de dos años.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
http://hipolit2.xtec.cat/llibres/gpalma_2726/llibre
En aquest enllaç hi trobareu un mini projecte que han fet els nens i nenes de P3 de l'escola Sant Pere Chanel. Varem treballar el FONS MARÍ DEL MAR MEDITERRANI en diferents sessions i activitats que varen aprendre i van gaudir molt.

Els OBJECTIUS d'aquestes activitats son:

1. Conèixer alguns animals, peixos i plantes del mar mediterrani.

2. Saber diferenciar quins animals viuen al mar meditarrani i al mar tropical.

3. Experimentar una vivència en primera persona per anar a les peixeteries.

4. Treballar la capacitat de creació realitzant diferents activitats plàstiques.

5. Gaudir de les activitats.

TEMPORALITZACIÓ:
Cada activitat que es veu al llibre digital es va fer en una o varies sessions depenent de l'activitat. Algunes d'elles van ser en petit grup (com el mural del fons del mar) i d'altres va ser en grup gran (com l'activitat de la pissarra digital, els bits i l'avaluació inicial i final).
METODOLOGIA:
En el LLIBRE DIGITAL està explicat que es va fer i de quina manera, així doncs és molt fàcil mirar-ho i anar seguint les indicacions que estan explicades pagina per pàgina.

Espero que us agradi, els nens i nens de P3 s'ho han passat molt bé!

Aquest article ha estat publicat en General. Afegeix a les adreces d'interès l' enllaç permanent.

# data[].attributes.attachment_link.title
PROJECTE: EL FONS MARÍ DEL MAR MEDITERRANI.

# data[].attributes.attachment_link.description
http://hipolit2.xtec.cat/llibres/gpalma_2726/llibre En aquest enllaç hi trobareu un mini projecte que han fet els nens i nenes de P3 de l'escola Sant Pere Chanel. Varem treballar el FONS MARÍ DEL MAR MEDITERRANI en diferents sessions i activitats que varen aprendre i van gaudir molt. Els OBJECTIUS d'aquestes activitats son: Conèixer alguns animals, peixos i plantes del mar mediterrani.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La mar Mediterrània, o el mar Mediterrani (àrab Bahr al-Rum), és una mar continental situada entre Europa (al nord -part occidental- i a l'oest), l'Àfrica (al sud) i Àsia (al nord -part oriental- i a l'est). Cobreix una extensió aproximada de 2.500.000 km.L'única connexió natural amb l'oceà és amb l'Atlàntic a través de l'estret de Gibraltar ².Es el bressol de la majoria de civilitzacions de l'Edat Antiga , i artificialment amb la mar Roja (oceà Índic ) a través del canal de Suez .

Això fa que les marees a la Mediterrània siguin gairebé imperceptibles.La Mediterrània prové d'una mar anterior més gran, anomenada Thetis. La teoria de la tectònica de plaques preveu l'acostament d'Àfrica a Europa, de manera que la mar es convertirà d'aquí a 5 milions d'an ys en un gran llac que s'assecarà, ja que rep menys aigua dels rius que la que s'evapora.

# data[].attributes.attachment_link.description
La mar Mediterrània, o el mar Mediterrani (àrab Bahr al-Rum), és una mar continental situada entre Europa (al nord -part occidental- i a l'oest), l'Àfrica (al sud) i Àsia (al nord -part oriental- i a l'est).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La descàrrega d'aigua va provocar que la conca només tardés a omplir-se d'uns mesos a 2 anys

MADRID | EFE/DDG
La conca mediterrània va tardar a omplir-se d'uns mesos a dos anys i no de deu a 10.000 anys, com es pensava fins ara, amb una descàrrega d'aigua, segons els investigadors, que va arribar a ser mil vegades superior a l'actual riu Amazones. Aquesta és una de les principals conclusions d'un estudi d'investigadors del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) publicat a Nature, en el qual es recorda que el mar Mediterrani va arribar gairebé a assecar-se fa uns sis milions d'anys, en quedar aïllat dels oceans durant un llarg període de temps, degut a l'actual aixecament tectònic de l'Estret de Gibraltar. Quan les aigües de l'Atlàntic van trobar de nou un camí a través de l'Estret, van omplir el Mediterrani amb la major i més brusca inundació que ha conegut mai la Terra, segons els científics.
L'enorme descàrrega d'aigua, iniciada probablement per l'enfonsament tectònic de l'Estret i el desnivell dels dos mars (d'uns 1.500 metres), va omplir el Mediterrani a un ritme de fins a deu metres diaris de pujada del nivell del mar. La inundació que va connectar l'Atlàntic amb el Mediterrani va provocar en el fons marí una erosió de prop de 200 quilòmetres de longitud i diversos quilòmetres d'amplada.
L'investigador del CSIC Daniel García-Castellanos, que treballa a l'Institut de Ciències de la Terra Jaume Almera, a Barcelona, va detallar que "la inundació que va posar fi a la dessecació del Mediterrani va ser extremadament curta i més que assemblar-se a una enorme cascada va haver de consistir en un descens més o menys gradual des de l'Atlàntic fins al centre del Mar d'Alborà".

Estudi del subsòl
Segons García-Castellanos, es va tractar d'una via per on l'aigua va circular a centenars de quilòmetres per hora. Quan fa uns anys els enginyers del túnel que havia d'unir Europa i Àfrica van estudiar el subsòl de l'Estret de Gibraltar es van trobar amb un solc de diversos centenars de metres de profunditat, omplert per sediments poc consolidats.
Els geòlegs i geofísics van pensar durant els anys 90 que aquesta enorme erosió havia estat produïda per algun riu de gran cabal durant la dessecació del Mediterrani.

# data[].attributes.attachment_link.title
La major inundació registrada a la Terra va formar el mar Mediterrani

# data[].attributes.attachment_link.description
La conca mediterrània va tardar a omplir-se d'uns mesos a dos anys i no de deu a 10.000 anys, com es pensava fins ara, amb una descàrrega d'aigua, segons els investigadors, que va arribar a ser mil vegades superior a l'actual riu Amazones. Aques

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La formació de la Mar Mediterrània va ser més ràpida del que es pensava uns anys abans.

Investigadors del CSIC assenyalen que la Mar Mediterrània es va omplir en menys de dos anys ( La inundació més espectacular del planeta ha estat explicada a la revista Nature)
En el moment culminant, fa 5,3 milions d'anys, el nivell del mar pujava a un ritme de 10 metres al dia

Un riu 1.000 vegades més cabalós que l'actual Amazones va omplir en només dos anys la conca del Mediterrani a través de l'estret de Gibraltar. En els moments culminants d'aquesta megainundació, el nivell del mar davant la costa catalana pujava a un ritme de 10 metres al dia. El mite del diluvi universal es queda curt en comparació amb les dades científiques que donen a conèixer avui un equip d'investigadors catalans i francesos sobre la "catastròfica inundació del Mediterrani" registrada després de la crisi salina del messinià, fa 5,3 milions d'anys. L'estudi, firmat per experts de l'Institut de Ciències de la Terra Jaume Almera, l'Institut de Ciències del Mar, la Universitat Pierre i Marie Curie i el CNRS francès, ocupa avui cinc pàgines de la revista Nature.

"L'origen del treball es troba en la nostra recerca sobre els llacs de muntanya i el procés que els porta a quedar-se sense aigua a partir de l'aparició d'una escletxa", recorda a l' AVUI Daniel Garcia-Castellanos, un dels coordinadors de l'estudi. Per posar a prova els models sobre dessecació d'aquest tipus de llacs, els experts van buscar bibliografia sobre processos similars i van centrar la seva atenció en el Mediterrani. En aquest cas, però, l'escletxa es va obrir en el mur que va separar durant milions d'anys l'oceà Atlàntic del mar Mediterrani a l'àrea de Gibraltar. "Si el nostre model era correcte havíem de trobar mostres d'una gran erosió al fons de l'estret de Gibraltar, producte de l'entrada sobtada d'aigua", indica aquest investigador de l'Institut Jaume Almera (un dels centres del CSIC a Barcelona). El model va quedar plenament confirmat quan els experts van poder revisar les anàlisis del subsòl marí realitzades per estudiar la possible construcció d'un túnel submarí a Gibraltar.

Fa temps que s'havia plantejat que l'elevació tectònica de l'àrea de Gibraltar va aïllar el Mediterrani i en va provocar la dessecació gairebé total, en el que es coneix com la crisi salina del messinià. Els experts calculen que en el moment de màxima dessecació les escasses aigües del Mediterrani eren uns 1.500 metres sota el nivell de l'Atlàntic. El mar Mort és actualment 416 metres sota el nivell del mar.

També fa anys que s'han publicat estudis sobre el procés d'inundació del Mediterrani, però fins ara no hi havia gaires dades que confirmessin la teoria.

La gran novetat de l'estudi que dóna a conèixer avui l'equip de Garcia-Castellanos és la utilització de models matemàtics per simular com es va produir la inundació del Mediterrani i la posterior comprovació d'aquests resultats amb les dades del terreny ja conegudes. "El nostre estudi reinterpreta les dades existents", puntualitza Garcia-Castellanos.

Fins ara es creia que l'entrada d'aigua de l'Atlàntic es va produir de forma relativament lenta, com ho fa un riu durant milers d'anys. Per contra, el model de l'equip catalano-francès assegura que després d'un primer moment de relativa tranquil·litat, l'escletxa es va fer gran de forma molt ràpida i la força de l'aigua va crear un canal de 200 quilòmetres de llarg, 8 quilòmetres d'ample i centenars de metres de fondària. "En un procés molt ràpid, l'aigua anava fent més gran el canal i això permetia que cada vegada passés més aigua". "El 90% de l'aigua del Mediterrani va passar a través de l'estret de Gibraltar en només dos anys", en un procés de característiques catastròfiques sense cap precedent conegut en la història del nostre planeta.
================================================

# data[].attributes.attachment_link.description
La formació de la Mar Mediterrània va ser més ràpida del que es pensava uns anys abans.