# data[].attributes.headline
"O scrisoare pierdută" de I. L. Caragiale -  Caracterizarea personajului prin îmbinarea digitalului cu artele                                                                          

# data[].attributes.subject
"O scrisoare pierdută" de I. L. Caragiale -  Caracterizarea personajului prin îmbinarea digitalului cu artele                                                                          

# data[].attributes.body
Proiect realizat de Bărboșelu Alexandra & Nica Denisa

# data[].attributes.body
Ion Luca Caragiale a fost un dramaturg, nuvelist, pamfletar, poet, scriitor, director de teatru, comentator politic și ziarist român. George Călinescu îl considera a fi cel mai mare dramaturg român și unul dintre cei mai importanți scriitori români.  A fost ales membru post-mortem al Academiei Române.

# data[].attributes.body
Reprezentată pe scenă pentru întâia oară în 1884, opera literară ,,O scrisoare pierdută,, de I. L. Caragiale este o comedie de moravuri, în care sunt satirizate aspecte ale societății contemporane autorului. Este inspirată din lupta electorală din anul 1883.

Tema comediei înfățișează aspecte din viața politică (lupta pentru putere în contextul alegerilor pentru Cameră,șantajul,falsificarea listelor electorale) și de familie (triunghiul conjugal).

# data[].attributes.body
Titlul sugerează ideea că victoria se obține, de fapt, prin lupta de culise, prin folosirea ca instrument al șantajului politic a "unei scrisori pierdute" - pretextul dramatic al comediei și sursă a neliniștilor cochetei Zoe.

# data[].attributes.body
Acțiunea comediei este plasată ,,în capitala unui județ de munte, în zilele noastre. Reperul spațial vag are efect de generalizare, iar timpul precizat este sfârșitul secolului al XIX - lea, în perioada campaniei electorale, în interval de trei zile, ca în teatrul clasic.

# data[].attributes.body
Aceasta lipsește cu desăvârșire deoarece textele dramatice nu au perspectivă dramatică.

# data[].attributes.headline
Modalități de construcție a personajului

# data[].attributes.subject
Modalități de construcție a personajului

# data[].attributes.body
Zoe Trahanache, cea mai distinsă dintre femeile din comediile lui Caragiale, reprezintă tipul cochetei și al femeii voluntare. În lista cu Persoanele de la începutul piesei, autorul îi fixează statutul social prin raportare la soțul ei, Zaharia Trahanache, cel mai important om politic al județului: "soția celui de sus". În ciuda faptului că femeile nu aveau drept de vot la acea epocă, Zoe îi poate manevra pe ceilalți după voința sa ca pe niște marionete, folosindu-se de poziția de primă doamnă a orașului de provincie. - statutul social
Stâlpi ai puterii locale și prieteni cu interese comune, Ștefan Tipătescu și  Zaharia Trahanache alcătuiesc un triunghi conjugal împreună cu Zoe, soția adulterină, fapt care le consolidează relația politică, așa cum soțul încornorat observă cu naivitate: "Pentru mine să vie cineva să bănuiască pe Joițica, ori pe amicul Fănică, totuna e...E un om cu care nu trăiesc de ieri, de alaltăieri, trăiesc de opt ani, o jumătate de an după ce m-am însurat a doua oară. De opt ani trăim împreună ca frații, și niciun minut n-am găsit la omul acesta măcar atâtica rău". - statutul moral
Zoe se teme de scandalul provocat de publicarea scrisorii de omor în ziarul "Răcnetul Carpaților", se frământă pentru păstrarea aparențelor de moralitate, dar nu și pentru imoralitatea reală a situației. ,,În galeria cochetelor și adulterinelor, egoismul feminin precumpănește". (Pompiliu Constantinescu)

# data[].attributes.headline
Modalități de caracterizare a personajului

# data[].attributes.subject
Modalități de caracterizare a personajului

# data[].attributes.body
Modalitățile de caracterizare directă evidențiază bunătatea cochetei prin ceea ce spun alte personaje: "Madam Trahanache, ești un înger!"(Cațavencu), "În sănătatea coanii Joițichii! Că e (sughite) damă bună!" (Cetățeanul turmentat ) sau prin autocaracterizare "Eu sunt o femeie bună...". La începutul piesei, Trahanache îl avertizează pe Tipătescu să nu-i spună lui Zoe de scrisoarea de amor pentru ca e ,,simțitoare", în timp ce, după discuția cu Dandanache, Tipătescu îi recomandă să-și păstreze cumpătul: ,,Zoe! Zoe! Fii bărbată...".
Modalitățile de caracterizare specifice personajului dramatic sunt limbajul și indicațiile scenice. Zoe Trahanache, prima doamnă a județului, nu face greșeli de limbaj. În schimb, adulterul este sancționat prin comicul de nume: discrepanța comică dintre prenumele Zoe (indicând ceea ce pretinde a fi, o doamnă distinsă) și diminutivul familiar pronunțat greșit de soțul ei, Joițica.

# data[].attributes.headline
Moodboard-ul să evidențieze personajul și teatru

# data[].attributes.subject
Moodboard-ul să evidențieze personajul și teatru

# data[].attributes.body
O secvență reprezentativă pentru noi este atunci când Tipătescu refuză compromisul politic și ii propune Zoei o soluție romantică, arătându-se gata să renunțe la tot de dragul ei: ,,Să fugim împreună...", ea intervine energic și refuză ,,nebunia", nevrând să renunțe cu niciun preț la poziția de primă doamnă a orașului de provincie. De aceea îi răspunde ferm prefectului: ,,Ești nebun? Dar Zaharia? Dar poziția ta? Dar scandalul și mai mare care s-ar aprinde pe urmele noastre?...". Izbucnirea scandalului o îngrozește mai tare decât pierderea bărbatului iubit: ,,Cum or să-și smulgă toți gazeta, cum or să mă sfâșie, cum or să râză!... O săptămână, o lună, un an de zile n-o să se mai vorbească decât de aventura asta... În orășelul acesta, unde bărbații și femeile și copiii nu au altă petrecere decât bârfirea, fie chiar fără motiv... dar încă având motiv... și ce motiv, Fănică!... Ce vuiet!... ce scandal! ce cronică infernală!..." Replica ei la întrebarea amorezului Tipătescu ,,Zoe! Zoe! mă iubești..." lămurește ipocrizia relației condiționate: ,,Te iubesc, dar scapă-mă."

# data[].attributes.attachment_link.title
O scrisoare pierdută - fragment, regia Liviu Ciulei

# data[].attributes.body
-  Eseu varianta rapidă de pregătire pentru Bacalaureat;
- Imagini Google;
- Videoclip YouTube.