# data[].attributes.headline
מצלמה משפחתית 

# data[].attributes.subject
מצלמה משפחתית 

# data[].attributes.body
היא נכשה 1966 השישי לדצמבר על ידי סבא שלי מצד אבא כדי לתאד את הילדות של דוד, דודה ואבא שלי.

# data[].attributes.headline
הטבעת של סבתה שלי

# data[].attributes.subject
הטבעת של סבתה שלי

# data[].attributes.body
לסוג פסלים הזה קוראים ז'ידקי ,הוא הגיע מפולין שם הוא נחשב כסגולה לעושר ולמזל

# data[].attributes.body
פיה שקיבלתי מההורים שלי כשהייתי קטן. נמצאת בבית שלנו כבר שנים, ויושבת על המדף שלי. כשהייתי קטן אני והאחיות שלי היו משחקות בה ושומרות עליה הכי טוב שיכלנו, עד שיום אחד שברנו את הבועה שהיא יושבת עליה
(תיקנתי אותה בסלוטייפ) היום היא סתם יושבת על המדף מכוסה בקורי עכביש. - מארס

# data[].attributes.attachment_link.title
פיה אני מניחים

# data[].attributes.headline
תעודת אזרחות ישראלית

# data[].attributes.subject
תעודת אזרחות ישראלית

# data[].attributes.body
תעודה של סבתא שלי מ1960 כשהיא עלתה לישראל
אין לזה שימוש היום אבל זה חשוב לסבתא שלי כי היא מאוד רצתה לעלות לישראל ולהיות אזרחית
דנה

# data[].attributes.attachment_link.title
תעודת אזרחות

# data[].attributes.headline
פמוטים שהועברו מדור לדור

# data[].attributes.subject
פמוטים שהועברו מדור לדור

# data[].attributes.body
יש שני פמוטים שהיו שייכים לסבא שלי, ההורים שלו הביאו לו אותם כשהיה קטן במתנה (ככה שאפשר להבין שהם קיימים כבר יותר מ100 שנים) ומאז זה עובר מדור לדור. הם היו חשובים לסבא שלי ומכיוון שהוא נפטר, עכשיו זה יעבור לדורות הבאים. אנחנו מדליקים בהם את הנרות כל יום שישי.

# data[].attributes.headline
הביאו לי אותו בגיל ש

# data[].attributes.body
הביאו לי אותו בגיל שנתיים (2006).קנו אותו בגרמניה.
פעם שיחקתי איתו.היום הוא יושב על השולחן שלי.
הוא מסמל בשבילה את האהבה לאופנועים.  ההורים שלי הביאו לי אותו במתנה.
אלון

# data[].attributes.headline
ספר מתכונים יהודיים - איטלקיים

# data[].attributes.subject
ספר מתכונים יהודיים - איטלקיים

# data[].attributes.body
ניתן במתנה לסבא שלי מבחור איטלקי בשם רוברטו שהגיע לעסק המשפחתי והתיידד איתו.
הספר מכיל אוסף של מתכונים יהודיים - איטלקיים החל משנת 1880. - אחינועם.

# data[].attributes.headline
מחזיק ספרים - נקדימון

# data[].attributes.subject
מחזיק ספרים - נקדימון

# data[].attributes.body
מחזיק הספרים הזה שעליו צורת תרנגול נקנה בצרפת לפני 6 שנים על ידי אבא שלי שקנה אותו בשוק פישפשים שנקרא לה מוסו (La Muson) המטרה המקורית שלו היא להיות מחזיק ספרים בכנסיה. הגיל שלו הוא לפחות מאה שנים

# data[].attributes.headline
הטבעת של סבתא רבא שלי

# data[].attributes.subject
הטבעת של סבתא רבא שלי

# data[].attributes.body
אליה אורצקי
ת.ז.
סבתא רבא קיבלה את הטבעת שלה כשהיא התחתנה אם סבא רבא שלי במוסקבה. ואז ב1968 הטבעת עברה לסבתא שלי כשהיא התחתנה. וב2009 הטבעת עברה אל אמא שלי

# data[].attributes.headline
ציור במזכירות - פרחית

# data[].attributes.subject
ציור במזכירות - פרחית

# data[].attributes.body
היה ב2010 מיפגש מחצית של המורים ולא היה להם מה לעשות אז גובי צילם את פרחית וביקש מהמורים לצייר חלק אחד מהתמונה, וזה מה שיצא (לבי)

# data[].attributes.headline
מטבעות מתקופת השואה

# data[].attributes.subject
מטבעות מתקופת השואה

# data[].attributes.body
מעיין יוגב
תעודת זהות :
אבא של סבי היה ניצול שואה.
הוא ברח כשהיה קטן. המטבעות היו עליו. המטבעות עברו מסבא רבא שלי לסבא שלי ואז למשפחה המצומצמת (אני אחותי ואימי).
לא ידוע באיזה שנים קיבלו או הוערבו המטבעות.
על המטבע אפשר לראות את פאול פון הינדנבורג והשנים
1847-1934 (שנת לידתו ופטירתו של פאול פון הינדנבורג).
אפשר להסיק שהמטבע יוצר והגיע מגרמניה (פאול היה איש צבא גרמני).
בצידו השני של המטבע אפשר לראות את הסמל הנאצי, כמה מילים לא מובנות ואת השנה 1939- המטבע ניתן לסבא רבא שלי אחרי 1939.

# data[].attributes.headline
קרש חיתוך (קטלק)

# data[].attributes.subject
קרש חיתוך (קטלק)

# data[].attributes.body
שי דהן
ת.ז:
הקרש היה של סבתא רבתא שלי, והוא אצל אמא שלי יותר מעשרים שנה. בעבר השתמשו בו לחיתוך (בעיקר של ירקות) וכיום הוא נמצא במטבח שלנו, ולפעמים מניחים עליו דברים אקראיים. הוא חשוב לאמא שלי, ומסמל עבורה את הזיכרונות מסבתא שלה במטבח.

# data[].attributes.headline
הדפסה של ציור של אשר   רגב

# data[].attributes.subject
הדפסה של ציור של אשר   רגב

# data[].attributes.body
הציור הוא אחד משתי הציורים האהובים על אבא שלי, כשהיה נער אמא שלו קנתה לו את ההדפס הזה ואחר (שעדיין תלוי בבית ילדותו) כמתנה. הוא הגיע מחנות בשם קראזה שכבר נסגרה מזמן מאז שאני זוכר את עצמי אני זוכר את התמונה תלויה בסלון.

# data[].attributes.body
צעצוע זה ניתן לי במתנה לפני כ-7 שנים ומאז הוא על המדף. הוא מיובא מסין שם נוצר ועל כף רגלו כתוב ''M5233'' מה שאני מניח שזה המיספר הסידורי שלו. הרובוט גם הגיע עם מפתח דרך ראשו  ,כשסובבו את המפתח הרובוט הלך אבל קיום המפתח שבור אבל אפשר לראות עדיין חלק מהמפתח על ראשו.  תום

# data[].attributes.headline
📹סכין שחיטה שעובר במשפחה שלי

# data[].attributes.subject
📹סכין שחיטה שעובר במשפחה שלי

# data[].attributes.body
הסכין והמשייפת בערך בנות 150, המשפחה שלי הייתה משפחה של סוחרים ולכן סבא רבא רבא שלי למד שחיטה כשרה ובמסעות שלו הוא היה יכול לקנות תרנגולת או משהו ולשחוט אותה בדרך כשרה. אני קיבלתי את הסכין [שייכתי אותו לעצמי/לקחתי אותו] מאבא שלי לפני בערך שנה. המשפחה שלי באה מהרובע היהודי במוסול ולכן סביר להניח שהסכין הוכנה באיזור מוסול. אסנת

# data[].attributes.attachment_link.title
אני אמחוק את זה [אסנת]

# data[].attributes.headline
שעון של סבא שלי 

# data[].attributes.body
שעון של סבא שלי

# data[].attributes.headline
 ( נועה יצחק)חנו

# data[].attributes.body
( נועה יצחק)
חנוכיה של סבא רבא של חברה שלי, ההורים שלה קיבלו את זה מסבא שלהם ( של האמא) בגלל שעברו דירה בשנת 1965 ושמרו את זה עד היום , הפטירה של הסבא הייתה בחנוכה ומאז כל חנוכה מדליקים נר ליד
הקבר עם החנוכיה הזו .
השימוש היום הוא רק בפטירה שמדליקים נר ליד הקבר, השימוש בעבר היה כל המשפחה ביחד מדליקים נרות חנוכה.
החנוכיה בבית לזכר סבא

# data[].attributes.headline
החנוכיה של סבתא רבה רבה שלי 

# data[].attributes.subject
החנוכיה של סבתא רבה רבה שלי 

# data[].attributes.body
החנוכיה הייתה של סבתא רבה רבה שלי . סבתא רבה רבה שלי עלתה לארץ מרוסיה באוניה הראשון בשנת 1919 והיא היבאה איתה את החנוכיה. הבית שלה נשרף בשנת 1936 והדבר היחיד ששרד זה החנוכיה. מאז החנוכיה עוברת במשפחה שלי ומשתמשים באה עד היום.

סתיו

# data[].attributes.attachment_link.title
תמונה-חפץ לשיעורי הסטוריה

# data[].attributes.headline
הספלים של סבתא רבתא שלי (דניאלה) 

# data[].attributes.subject
הספלים של סבתא רבתא שלי (דניאלה) 

# data[].attributes.body
הספל הובא מכורדיסטן בתחילת המאה העשרים. החפץ אצלנו מאז שהיא נפטרה,  8 שנים. החפץ היה של אמא שלה וכיום הוא אצל אמא שלי. החפץ מסמל ספל שתייה לאירועים מיוחדים. כיום הוא בביתנו ליופי, אימי קיבלה אותו כירושה והוא מסמל ערך ריגשי בעיקר לאמא.