# data[].attributes.headline
אפלטון טוען שהעולם שלנ

# data[].attributes.body
אפלטון טוען שהעולם שלנו הוא חיקוי של עולם המלא באידיאות, אמנם כן, תמיד יש לאן לשאוף להשתפר ולהגיע לאידיאה ה"אולטימטיבית" של חפצים ויצירות אומנות, אבל זה לא אומר שלכל דבר שקיים יש ההעתק מסוים שהוא ה"אידיאלי". האידיאל של אפלטון הוא אובייקטיבי ועולם האידיאה קיים במקביל לעולם הזה, אבל לדעתי האידיאל הוא סובייקטיבי - למשל, לכל אדם יש את הגרסה האידיאלית לשולחן שנמצא מולו ייתכן והגרסה הקיימת היא האידיאלית אבל לאחר קיימת גרסה יותר אידיאלית של אותו שולחן במקום אחר או אולי אפילו שעוד לא נוצר. וכך גם באומנות, תמיד יש לאן לשאוף ולהשתפר ואנחנו רואים את זה בזרמים של האומנות שהשתפרו והתקדמו עם הזמן מציורי הקיר, לאומנות השבטית, והזרמים האחרים שהמשיכו להתפתח עד היום בהתאם למדיום / סגנון האומנות המתאים של האמן.

יובל

# data[].attributes.headline
לדעתי הוא נקט בעמדה קיצונית מידי אך אני מסכימה איתה במידה מסויימת אך בכיוון אחר, אם למשל ניקח את עולם האידאות כמושג האמת, בני האדם מעוותים את המציאות והאמת כאשר הם תופסים אותה ולכן אפשר להגיד שהאמנות לא מייצגת את המציאות. (אפשר להגיד גם בדיוק ההפך)

# data[].attributes.subject
לדעתי הוא נקט בעמדה קיצונית מידי אך אני מסכימה איתה במידה מסויימת אך בכיוון אחר, אם למשל ניקח את עולם האידאות כמושג האמת, בני האדם מעוותים את המציאות והאמת כאשר הם תופסים אותה ולכן אפשר להגיד שהאמנות לא מייצגת את המציאות. (אפשר להגיד גם בדיוק ההפך)

# data[].attributes.headline
הדר יוסף-אפלטון

# data[].attributes.body
הדר יוסף-

אפלטון סבר שיש להוביל להדרת אומנות כי היא אינה פרקטית. כיוון שאינה תורמת בדבר ושיש להעדיף את בעלי המלאכה.

אני נוטה לא להסכים איתו מכיוון שיש מגוון של סוגי אומנות שימושית. לדוגמא ארכיטקטורה בה ישנו דגש גם על האסתטיקה וגם על שימוש חכם בתנאי הסביבה. הוא אינו מתייחס לתחומים חשובים באומנות אשר לא עוסקים באידיאה כאלה שמספקים פתרונות יצירתיים הנחוצים.

# data[].attributes.headline
טענתו של אפלטון שלאמנו

# data[].attributes.body
טענתו של אפלטון שלאמנות אין מקום בחברה מודרנית או מתקדמת היא לדעתי שגויה.הסיבה לכך שאיני מסכים איתו היא שלפי דעתי, אמנות עוזרת לבנות תרבות ועוזרת לתעד את התקופה או דעות ורגשות של אנשים בתקופות שונות, לדוגמה למשל הציור המפורסם של המהפכה הצרפתית עם האישה, או הפסלים והאופרה של היוונים, או ההשראות שלקחו ויצרו הסוריאליסטים. אמנות מתעדת את האוכלוסיה ובונה תרבות.

# data[].attributes.headline
מה אפלטון טען? אפלטון 

# data[].attributes.body
מה אפלטון טען? אפלטון אמר שאמנות היא חיקוי של חיקוי. למשל: יש כיסא מושלם בעולם האידיאות, נגר בונה ומחקה אותו וציור של הכיסא מחקה את החיקוי. לכן האמנות מרחיקה אותנו מהאמת האמיתית ורק מטעה אותנו.

מה אני חושבת? אני לא מסכימה. האמנות לא חייבת רק לייצג את המציאות כפי שהיא. לדעתי האמנות דווקא יכולה לחשוף אמת מסוימת שאי אפשר לראות אחרת.

למה? ה"גרניקה" של פיקאסו לא מציאותי, אבל הוא מעביר את הזוועה של מלחמה בצורה חזקה יותר מכל תמונה מדויקת. האמנות לא מטעה ולא רק מחקה, היא יכולה לחשוף רגשות או ולהראות דברים שהשכל או ההגיון לבד לא יכול להגיע אליהם

# data[].attributes.headline
גישתו של אפלטון לאמנות

# data[].attributes.body
גישתו של אפלטון לאמנות היא שאמנות היא מיותרת ואינה מועילה למדינה המשגשגת, ואף יכולה להזיק. אני מרגישה בו זמנית גם הזדהות וגם הסתייגות עם הטענות שלו. למשל מבחינת האידאות, אני מבינה את הטענה שכל שמתרחקים מהמקור כך משהו בנו גם ׳מחוויר׳ ומאבד חיות, כמו בעולם המודרני בו התרחקנו מאוד מהטבע- שאפלטון (לפי הבנתי) שהוא הצורה הכי קרובה לאידאות שיש לנו במציאות הזו. ומצד שאני בעיניי במובן מסוים האמנות יכולה דווקא לקרב אותנו לאידאות משום שכמו שהאידאה היא הצורה האידאלית, ׳התבנית׳ ממנה נוצקות כל הרפליקות בעולם, אולי באיזשהו מובן אמנות דווקא מנסה לחפש את המשותף והמאחד בין חוויות הטבע והחוויות האנושיות, ואיזשהו מובן דווקא להתקרב לעולם האידאות המופשט. היבט בו אני יכולה להזדהות עם אפלטון הוא שאם כבר יצרת אמנות, כדאי שהיא תביא איתה מסר שיתמוך בעולם כפי שהיית רוצה לראות אותו. למשל לכתוב מחזות בהם שוב ושוב כוחות האופל מנצחים יכול לדכא תקווה ומוטיבציה בצופים ולעודד ייאוש וכניעה ליצר הרע. מצד שני, פרויד למשל יכל לראות בלהתחבר לאמנות שמייצגת יצרים רעים כהזדמנות לפרוק את האלימות בנו בצורה לא פוגענית- שאולי בלי האמנות עדיין היו פורצים אך בצורה שמזיקה. בעצמי אני כן מאמינה שאמנות צריכה לבטא את כל נבכי הנפש, אך גם לא לעודד ולחזק צדדים פוגעניים אלה יותר לפרוק ולהתעמת מולם.

# data[].attributes.headline
אומנות המרחיקה מעולם האידאות ?

# data[].attributes.subject
אומנות המרחיקה מעולם האידאות ?

# data[].attributes.body
טענותו של אפלטון כי האומנות מרחיקה את המתבונן מעולם האידאות הולמת את תקופתו הקלאסית, שבה האומנות הויזואלית הייתה מושטטת על אובייקטים שהיו בנמצא. בעולם של היום, אומנות איננה מוגבלת רק למה שקיים. אם ישנו עולם אידאות כל שהוא, שנמצא מעל האובייקטים הגשמיים, הרי שהאומנות היא זו המתקרבת אליו מכל. יכולת האמן להגיע לחיבור עם יצירתו, מאפשרת לו להתחבר לרעיונות הנמצאים מעבר לאובייקטים הנמצאים בעולם הגשמי. דוגמאות כמו חואן מירו וסלבאדור דאלי, שהשתמשו באומנות ככלי להתחבר לתת מודע, ציורי הפעולה של פולוק, ודוגמאות נוספות רבות בעידן המודרני יותר של האומנות.

# data[].attributes.headline
יחס האמנות לאמת

# data[].attributes.subject
יחס האמנות לאמת

# data[].attributes.body
לטענת אפלטון, האמנות אינה אלא חיקוי של חיקוי. טענה זו המתבססת על תורת האידאות גורסת כי בעולם הגשמי לא קיימים דברים מושלמים, אלא רק חיקויים של דברים מעולם האידאות. כך שיצירת דימוי של דבר מה הוא חיקוי של חיקוי, ובכך האמנות מרחיקה אותנו מהאמת המושלמת.

לדעתי, תפיסה זו יכולה להתאים להתייחסות לקונספטים מופשטים כגון צדק, יופי, רגשות מסוימים ועוד. הרי שקונספט מופשט שלא ניתן להגדירו במדויק במילים, אלא רק כרעיון, אינו יכול להיות מושלם בעולם הגשמי בו קיימות דעות ונקודות מבט שונות. ואילו בעולם האידאות, ייתכן וקיים ייצוג של הקונספט באופן מושלם שיספק את כלל הדעות. באופן הזה, יצירות מסוימות של אמנים בהכרח אינן מתארות את הרעיון עצמו, כפי שטוען אפלטון.

עם זאת, עצמים מוחשיים הם אחרים בתכליתם, ואינם מבטאים דבר מה שאינו מובן או אינו ברור או שיכול להשתמע לשתי פנים. אני בהחלט מסכימה שציור של כיסא איננו כיסא, אך כל עוד כלל האנשים שיצפו בדימוי ידעו לזהותו - לא מדובר בהרחקה מהאמת.

# data[].attributes.body
על פי גישתו של אפלטון, האמנות היא חיקוי של המציאות (מימזיס), ולכן אין בכוחה לייצג את האמת. לטענתו, העולם החושי שבו אנו חיים הוא בעצמו רק חיקוי של עולם האידיאות, העולם המושלם והנצחי. מכאן שהאמנות, המחקה את העולם החושי, היא למעשה חיקוי של חיקוי, כלומר התרחקות כפולה מן האמת. עמדתי שונה משל אפלטון: לדעתי, אף שהאמנות אינה משחזרת את המציאות באופן מדויק, היא מצליחה לייצג את מהות החוויה האנושית: רגשות, מחשבות ותפיסות. ובכך היא נוגעת באמת מסוג אחר. לדוגמה, בציוריו של ואן גוך, הצבעים והקווים אינם משחזרים את העולם כפי שהוא נראה בעין, אלא מבטאים את עולמו הפנימי של האמן ואת רגשותיו. באופן זה, האמנות אינה רק חיקוי חיצוני אלא דרך להביע אמת סובייקטיבית על העולם והאדם.

# data[].attributes.headline
אפלטון טען כי “האמנות מחלישה את התבונה ומעצימה את התאווה והיצרים” ולכן יש להגביל אותה בחברה אידיאלית. בעיניי, גישה זו מצמצמת את תפקידה של האמנות. דווקא היכולת של היצירה לפנות אל הרגש ולהתמודד עם דחפים וחרדות מאפשרת לאדם להבין את עצמו ואחרים טוב יותר ולהתפתח נפשית. צפייה ביצירת אמנות יכולה לעורר מחשבה, אמפתיה ותובנות מוסריות, לא רק לפגוע בתבונה. 

# data[].attributes.subject
אפלטון טען כי “האמנות מחלישה את התבונה ומעצימה את התאווה והיצרים” ולכן יש להגביל אותה בחברה אידיאלית. בעיניי, גישה זו מצמצמת את תפקידה של האמנות. דווקא היכולת של היצירה לפנות אל הרגש ולהתמודד עם דחפים וחרדות מאפשרת לאדם להבין את עצמו ואחרים טוב יותר ולהתפתח נפשית. צפייה ביצירת אמנות יכולה לעורר מחשבה, אמפתיה ותובנות מוסריות, לא רק לפגוע בתבונה. 

# data[].attributes.headline
אפלטון טען שהעולם שלנו הוא חיקוי של עולם האידאות, שבו קיימות צורות מושלמות של צדק, יופי וטוב. אנו מסכימות עם תפיסה זו, גם כשאנחנו שואפים לשלמות, תמיד נרגיש שיש עוד לאן להתקדם.

# data[].attributes.subject
אפלטון טען שהעולם שלנו הוא חיקוי של עולם האידאות, שבו קיימות צורות מושלמות של צדק, יופי וטוב. אנו מסכימות עם תפיסה זו, גם כשאנחנו שואפים לשלמות, תמיד נרגיש שיש עוד לאן להתקדם.

# data[].attributes.body
האמנות של אנדי וורהול ממחישה זאת היטב: הוא יצר שוב ושוב את אותם דימויים, כמו מרילין מונרו והראה שבעולם שלנו אין מקור מושלם, רק שעתוקים. בדיוק כמו שאפלטון טען.

השאיפה לשלמות היא אנושית, אבל ההבנה שהיא בלתי מושגת היא מה שמניעה אותנו ליצור ולהשתפר.

# data[].attributes.headline
הטענה הראשונה של אפלטון שמה שקיים בעולם שלנו הגשמי הוא לא הדבר האידיאלי והאמיתי, אלא חיקוי של האידאה והוא לא מושלם. אני לא מסכימה עם עמדתו בגלל שאידיאה בעיניי היא סובייקטיבית, היופי והשלמות הם בעיני המתבונן ולכן  לאדם מסוים פרח יראה ייצוג של שלמות, של בריאה ושל קסם ולאחר זה לא ייראה ככה. הקביעה המוחלטת שכל מה שקיים בעולם שלנו הוא חיקוי בעוד שאין לנו דרך לדעת בכלל איך נראה פרח אידיאלי ומושלם, לוקחת מהיופי של הדברים שנמצאים בעולם שלנו הנוכחי. 

# data[].attributes.subject
הטענה הראשונה של אפלטון שמה שקיים בעולם שלנו הגשמי הוא לא הדבר האידיאלי והאמיתי, אלא חיקוי של האידאה והוא לא מושלם. אני לא מסכימה עם עמדתו בגלל שאידיאה בעיניי היא סובייקטיבית, היופי והשלמות הם בעיני המתבונן ולכן  לאדם מסוים פרח יראה ייצוג של שלמות, של בריאה ושל קסם ולאחר זה לא ייראה ככה. הקביעה המוחלטת שכל מה שקיים בעולם שלנו הוא חיקוי בעוד שאין לנו דרך לדעת בכלל איך נראה פרח אידיאלי ומושלם, לוקחת מהיופי של הדברים שנמצאים בעולם שלנו הנוכחי. 