# data[].attributes.body
Toţi au privit cu băgare de seamă la ciupercă şi au priceput de ce la început abia era loc pentru unul singur, iar apoi au avut loc sub ea toţi cinci. Voi ați înțeles copii?

# data[].attributes.body
Deodată apare în poiana Iepurele şi ...vede ciuperca.

- Ascundeţi-mă, strigă, salvaţi-mă! Mă fugăreşte Vulpea!...

- Mi-e milă de Iepure - spune Furnica. Hai să ne mai strângem puţin.

# data[].attributes.body
Odată, ploaia a prins-o pe Furnică pe drum. Unde să se ascundă? A văzut Furnica, într-o poiană, o ciupercă, a dat fuga şi s-a ascuns sub ea. Stă Furnica sub ciupercă - ploaia nu mai conteneste.

# data[].attributes.body
Ploua tot mai tare si mai tare... Se târăşte spre ciupercă un Fluture:

- Furnicuţo, Furnicuţo, lasă-mă sub ciupercă! M-a udat ploaia şi nu pot să zbor!

- Unde să te primesc? zice Furnica. Şi eu abia mi-am făcut loc.

- Nu-i nimic! Mai bine mai înghesuiţi, dar nu supăraţi. Furnica i-a făcut loc Fluturaşului sub ciupercă.

# data[].attributes.body
Şi plouă tot mai tare... Vine în fugă un Şoricel:

- Lăsaţi-mă şi pe mine sub ciupercă! Sunt tot un lac de apă.

- Unde să-ţi facem loc? N-avem unde!

- Mai înghesuiţi-vă puţin!

S-au înghesuit şi i-au făcut loc şi Şoricelului sub ciupercă.

# data[].attributes.body
Iar ploaia tot curge şi nu vrea să înceteze deloc... Lângă ciupercă ţopăie o Vrabie şi se vaită:

- Mi s-au udat penele, mi-au obosit aripioarele! Lăsaţi-mă sub ciupercă să mă usuc, să mă odihnesc pănă stă ploaia!

- N-avem loc.

- Mai strângeţi-vă puţin, vă rog!

# data[].attributes.body
După un timp ploaia s-a oprit şi s-a ivit soarele. Toţi ies de sub ciupercă şi se bucură. Furnica a rămas pe gânduri:

- Ce-o fi asta? La inceput abia am avut eu loc sub ciupercă, iar acum este loc pentru toţi cinci!

# data[].attributes.body
- Oac - oac - oac! Oac - oac - oac! a râs cineva.

Toţi au luat seama: pe pălăria ciupercii şade o Broscuţă şi râde în hohote:

- Eh, Voi! Ciuperca.... N-a terminat ce-a avut de spus şi a dispărut.

# data[].attributes.body
Întotdeauna când te gândești să împarți ceea ce ai cu alții, parcă ți se „strânge  inima” și te gândești că tu o să rămâi fără…ca ție nu-ți va mai ajunge… că poate și altul nu ar împărți cu tine.

Dărnicia adevărată înseamnă să dăruiești cu toata inima fără a aștepta nimic în schimb.

Poate că tu ai un pachet de biscuiți mititel și un alt copilaș te roagă să-l împarți cu el. Nu prea vrei…e așa de mic…dar gândește-te, vei pierde câțiva biscuiți, dar vei câstiga un prieten :). Și în plus, te vei simți atât de bine după aceea, atunci cănd dăruiești altora, inimioara îți este cuprinsă de o fericire de nedescris…un sentiment foarte plăcut .

Uite, furnicuța și-a împărțit locul cu fluturașul, apoi cu toate celelalte animăluțe…și ele nu și-au dat seama, Ciuperca crescuse….ploaia o făcuse să crească…dar ele nu s-au gândit la asta….ele știau ca ciuperca e tot mică, dar tot mai găseau loc pentru un alt prieten rătăcit și zgribulit. Dărnicia poate aduce miracole neașteptate …

# data[].attributes.body
Numai ce-au reuşit să ascundă Iepurele şi apare în fugă Vulpea.

- Nu l-aţi văzut pe Iepure? - întreabă ea.

- Nu l-am văzut.

Vulpea se apropie mai mult, adulmecând:

- Şi ziceți că nu s-a ascuns aici?

- Unde ar putea să se ascundă aici!?

Vulpea şi-a vânturat coada şi a plecat.