# data[].attributes.body
A vrut Dumnezeu sa scrie
Si nici nu era hartie.
N-avea nici un fel de scule
Si nici litere destule.
C-un crampei de alfabet
Mergea scrisul foarte-ncet.

Tudor Arghezi, Abece

# data[].attributes.body
În beciul cu morții, Ion e frumos.
Întins gol pe piatră, c-un fraged suris.
Trei nopți șobolanii l-au ros
Și gura-i băloasa ca de sacâs.

Când cioclu-l ridică-n spinare
Ion par-ar fi de pământ.
De-l pui poate stă în picioare
Dar brațul e moale și frânt.

În ochii-i deșchisi, o lumină,
A satului unde-i născut,
A câmpului unde iezii-a păscut,
A încremenit acolo străină.

Departe de vatră și prins de boieri,
Departe de jalea mămuchii,
Pe trupu-i cu pete și peri
În cârduri sunt morți și păduchii

Tudor Arghezi, Ion Ion

# data[].attributes.body
Din graiul lor cu-ndemnuri pentru vite
Eu am ivit cuvinte potrivite
Și leagane urmașilor stăpâni.
Și, frământate mii de săptămâni
Le-am prefecut în versuri și-n icoane,
Făcui din zdrențe muguri și coroane.
Veninul strâns l-am preschimbat în miere,
Lăsând întreaga dulcea lui putere
Am luat ocara, și torcând ușure
Am pus-o când să-mbie, când să-njure.

.............................................................

Din bube, mucegaiuri și noroi
Iscat-am frumuseți și prețuri noi.

.........................................................

Întinsă leneșă pe canapea,
Domnița suferă în cartea mea.
Slovă de foc și slovă faurită
Împarechiate-n carte se mărită,
Ca fierul cald îmbrățișat în clește.

Tudor Arghezi, Testament

# data[].attributes.body
“Vorbind, sunt muţi. / Prin evii ce se nasc şi mor, / cântând, ei mai slujesc un grai pierdut de mult. // Adânc, prin seminţiile, ce-apar şi-apun, / pe drumul inimii mereu ei vin şi trec. / Prin sunet şi cuvânt s-ar despărţi, se-ntrec. / Îşi sunt asemenea prin ceea ce nu spun. // Ei tac ca roua. Ca sămânţa. Ca un dor. / Ca apele ei tac, ce umblă subt ogor, / şi-apoi sub cântecul privighetorilor / izvor se fac, în rarişte, izvor sonor.” (Lucian Blaga, Poeţii)

# data[].attributes.body
Frumoaso,
ți-s ochii-așa de negri încât seara
când stau culcat cu capu-n poala ta
îmi pare
că ochii tăi, adânci, sunt izvorul
din care tainic curge noaptea peste văi
și peste munți și peste seșuri
acoperind pământul
c-o mare de-ntuneric.
Așa-s de negri ochii tăi,
lumina mea.

Lucian Blaga, Izvorul nopții

# data[].attributes.body
„Eh! Miul biul ge / Miul biuré doldù / Hananima mù! / La Zurmur, pe Ikdar-Enghe, / Au tăiat o pezevenghe; / Una grasă, cu ochi mici, / Crescătoare de pisici; / Grasă, scurtă, cu mustăţi, / Învechită-n răutăţi.”

Ion Barbu, Cântec de rușine

# data[].attributes.body
În spinii de-aci, arată-te, Doamne,
să știu ce-aștepți de la mine.
Să prind din văzduh sulița veninoasă
din adânc azvârlită de altul să te rănească subt aripi?
Ori nu dorești nimic?
Ești muta, neclintita identitate
(rotunjit în sine a este a),
nu ceri nimic. Nici măcar rugăciunea mea.

Lucian Blaga, Psalm

# data[].attributes.body
În urma discuțiilor pornind de la aceste imagini, filmulețe, versuri, vom stabili câteva trăsături ale modernismului.

# data[].attributes.body
Vom avea în vedere conținutul ideatic și forma în care sunt exprimate.

# data[].attributes.body
Fă, Tinco, fă! papucii de mătase,
Mărgele, cerceii nu ți i-a dat Năstase-
Și-n fiecare dești câte-un inel
Nu ți l-a strâns cu mâinile lui, el.

Tudor Arghezi, Tinca

# data[].attributes.body
Ce trasmite textul?/Cum transmite textul? - cele două întrebări la care vor răspunde elevii pe baza textelor propuse.