# data[].attributes.body
L'exèrcit musulmà va conquerir Saragossa l'any 714. A partir d'aquí, van iniciar la conquesta del territori actual de Catalunya, que va ser relativament fàcil ja que la majoria de poblacions van acceptar tractats de submissió.

# data[].attributes.body
Al nord de Catalunya, els francs van ajudar a expulsar els àrabs al segle IX, i la dominació va ser breu, rebent el nom de Catalunya Vella.

# data[].attributes.body
D'altra banda, a la zona sud i oest, delimitada aproximadament pels rius Llobregat, Anoia i Segre, coneguda com Catalunya Nova, va romandre sota control musulmà durant quatre segles. La població es va islamitzar, adoptant la llengua àrab, la religió i els costums islàmics, a més d'introduir avenços agrícoles. Les ciutats van créixer i es van fundar de noves, entre les quals destaquen Balaguer, Lleida i Tortosa, les dues últimes convertides en regnes de taifes importants a partir de l'any 1031.

Durant els segles XI i XII, l'art romànic va tenir un gran desenvolupament a Catalunya:

# data[].attributes.body
Nobles i clergues van construir castells, esglésies i monestirs destacats com Sant Pere de Rodes, Ripoll, i Sant Joan de les Abadesses. Esglésies rurals com Sant Climent

# data[].attributes.body
L'arquitectura romànica va exhibir influència llombarda, amb ús de carreus quadrats, torres imponents, absis esvelts i decoració amb petits arcs cecs.

L'escultura romànica, subordinada a l'arquitectura, va incloure escultura exempta com la portalada de Ripoll i els capitells dels

La pintura romànica va ser crucial, amb pintures murals principalment als absis i murs, representant el Pantocràtor

# data[].attributes.body
Els reis francs crearen la Marca Hispànica per protegir-se dels musulmans al llarg dels Pirineus, estenent-se de Pamplona a Barcelona. La dividiren en comtats i nomenaren comtes per governar-los. Entre els segles IX i X, els comtes es desvincularen dels reis francs.

# data[].attributes.body
dues etapes: Guifré el Pelós deixà en herència els seus territoris als seus descendents, sense l'aprovació dels reis francs;

# data[].attributes.body
Borrell II, el 988, decidí no renovar el jurament de fidelitat al rei franc, provocant la independència dels comtats catalans.

# data[].attributes.body
Al segle X, els comtes catalans repoblaren els territoris, concedint petites parcel·les de terra als pagesos, que esdevingueren propietaris lliures.

# data[].attributes.body
La societat catalana va iniciar la feudalització al començament del segle XI:

Els nobles, desitjant protegir els seus territoris dels sarraïns i obtenir rendes agràries, van obligar els pagesos a lliurar-los els alous, convertint-los en serfs a canvi de protecció.

Autonomenant-se barons, els nobles van establir aquest càrrec com hereditari.

# data[].attributes.body
Ramon Berenguer I, comte de Barcelona, va pactar amb els barons per restaurar l'autoritat comtal, fent-los vassalls i acceptant el sotmetiment de la pagesia, regulant les normes d'aquesta societat feudal en els Usatges de Barcelona.

# data[].attributes.body
Els altres comtes catalans també es van fer vassalls de Ramon Berenguer I, establint-se així l'hegemonia de la casa comtal de Barcelona.

# data[].attributes.body
Amb la caiguda del califat de Còrdova el 1035, els comtes catalans van exigir tributs als musulmans per mantenir la pau, tot conquerint territoris com Tàrrega (1056), Agramunt (1078), Balaguer (1105) i Tarragona (1117).

L'impuls econòmic dels comtats catalans va permetre l'expansió cap a Occitània, adquirint territoris per compra, herència i matrimonis com el de Ramon Berenguer III amb Dolça de Provença.

# data[].attributes.body
L'any 1137 es va acordar el matrimoni entre Peronella, filla del rei d'Aragó Ramir II, i Ramon Berenguer IV, comte de Barcelona, que va fer príncep d'Aragó. La Corona d'Aragó es va establir al 1150 quan Peronella, va fer catorze anys, es va casar amb Ramon Berenguer IV.

# data[].attributes.body
El seu fill, Alfons II conegut com Alfons I el Cast a Catalunya, va ser el primer en ser comte de Barcelona i rei d'Aragó, iniciant la dinastia catalanoaragonesa.

també va reconquerir territoris musulmans a l'Aragó. Va signar el tractat de Cazorla amb la Corona de Castella, renunciant a conquerir la taifa de Múrcia a canvi de València, Xàtiva i Dénia.

# data[].attributes.body
Ramon Berenguer IV va conquistar les ciutats de Tortosa i Lleida i va avançar cap al sud, prenent Siurana el 1153, l'última ciutat important sota control islàmic al territori català, establint la frontera als ports de Beseit i el riu la Sénia.

# data[].attributes.headline
Els repoblements i les activitats economiques

# data[].attributes.subject
Els repoblements i les activitats economiques

# data[].attributes.body
Al segle XIII es va realitzar el repoblament de la Catalunya Nova:

Les terres van ser concedides als ordes militars, religiosos i nobles, amb els pagesos repoblant les terres sota servitud a un senyor, coneguts com a remences, subjectes a drets senyorials abusius.

# data[].attributes.body
Els comtes van atorgar cartes de poblament a les ciutats, alliberant els habitants de certes servituds, i es van establir ciutats noves.

Als sarraïns que ja vivien a la regió se'ls va permetre romandre-hi, parlant la seva llengua i mantenint els seus costums, anomenats mudèjars o moriscs.

# data[].attributes.body
Des del segle XI, l'agricultura va experimentar un augment:

Es van implementar millores tècniques i es van expandir les terres de conreu.

Això va fomentar el comerç interior i la creació de fires i mercats rurals.

Les ciutats van créixer, fins i tot més enllà de les muralles, atraient artesans i comerciants.

# data[].attributes.body
Destacava la fabricació d'eines i armes de ferro a les ferreries del Pirineu, utilitzant el mètode de forja conegut com a farga catalana.

Catalunya, situada entre Al-Andalus i l'Europa feudal, es va convertir en un enclavament estratègic del comerç.

# data[].attributes.body
Durant els segles XI i XII, l'art romànic va tenir un gran desenvolupament a Catalunya:

Nobles i clergues van construir castells, esglésies i monestirs destacats com Sant Pere de Rodes, Ripoll, i Sant Joan de les Abadesses. Esglésies rurals com Sant Climent i Santa Maria de Taüll també van ser erigides.

# data[].attributes.body
L'arquitectura romànica va exhibir influència llombarda, amb ús de carreus quadrats, torres imponents, absis esvelts i decoració amb petits arcs cecs.

L'escultura romànica, subordinada a l'arquitectura, va incloure escultura exempta com la portalada de Ripoll i els capitells dels claustres, com els de Sant Cugat del Vallès, i escultura en fusta com majestats, marededéus amb l'infant i davallaments de la creu

# data[].attributes.body
La pintura romànica va ser crucial, amb pintures murals principalment als absis i murs, representant el Pantocràtor i escenes de la vida de Jesús i la Mare de Déu, destacant les de Taüll i les del Mestre de Pedret. També es van realitzar pintures sobre taula, com les que es col·locaven als frontals d'altar.