# data[].attributes.body
Žodis ADVENTAS, išvertus iš lotynų k., reiškia atėjimas. Tai 4 savaičių laikotarpis prieš šv. Kalėdas. Skirtas Jėzaus Kristaus atėjimo (gimimo) laukimui įprasminti.

Liturginė (bažnytinė) advento spalva violetinė. Ji žvakės reiškia maldą, atgailą ir pasninką.

# data[].attributes.body
Adventas trunka apie 4 savaites. Adventas kasmet prasideda sekmadienį tarp lapkričio 27-osios ir gruodžio 3 d. Kiekviena advento savaitė prasideda sekmadienį. Pirmasis advento sekmadienis – bažnytinių metų pradžia. Šiais metais adventas prasidėjo lapkričio 30 d.

# data[].attributes.body
Mokslininkai mano, kad 4–5 amžiuje Ispanijoje ir Galijoje advento laikotarpis buvo skirtas pasiruošti naujų krikščionių krikštui, paprastai priimamam sausio mėnesį.

Šiuo pasiruošimo laiku krikščionys praleisdavo 40 dienų atgailaudami, melsdamiesi ir pasninkaudami – šventės ištakose adventas mažai kuo buvo susijęs su Kalėdomis.

6 amžiuje Romos krikščionys susiejo adventą su Kristaus atėjimu. Tačiau jie turėjo galvoje ne pirmąjį jo „atėjimą“ Betliejaus ėdžiose, o antrąjį – dangaus debesyse kaip pasaulio teisėjo.

Tik viduramžiais advento laikotarpis buvo aiškiai siejamas su pirmuoju Kristaus atėjimu per Kalėdas.

# data[].attributes.body
Advento žvakės pabrėžia tamsos ir šviesos kontrastą. Biblijoje Kristus vadinamas pasaulio šviesa, o žmogų apgaubusi nuodėmės tamsa.

Su kiekvienos žvakės įžiebimu išsisklaido vis daugiau tamsos, nes Jo atėjimo laikas artėja.

Kai kuriuose kraštuose, pagal seną tradiciją, vainikas pinamas iš lauro lapų. Paprastai kabinamas prie lubų arba dedamas ant stalo.

Advento vainikas – vienas iš senųjų simbolių, ženklų, iki šiol labai populiarių daugelyje Europos šalių.

Advento metu jis puošia daugelį namų, būdamas įvairiausių pavidalų ir išvaizdos: su paauksuotais kankorėžiais, nupintas iš šiaudų, padabintas brangiausiomis gėlėmis ir augalais. Šiandieną jis laikomas dekoratyvine puošmena, deja praranda savo tikrąją pirmykštę reikšmę.

# data[].attributes.body
Advento vainikas pirmą kartą buvo uždegtas 19 a. Hamburgo uostamiestyje Vokietijoje. Jaunas pastorius J. H. Vichernas suteikė pastogę bei maisto gatvės vaikams.

Kiekvienais metais pastorius sukviesdavo maldos grupelę. Norėdamas, kad jo namų gyventojams adventas būtų kuo gražesnis, jis sugalvojo, kad nuo gruodžio 1 dienos, susirinkus maldos grupelei, berniukai kasdien uždegs po spalvotą žvakutę. Pastoriaus draugas sumeistravo medinį apskritimą, ant kurio būdavo sustatomos žvakės.

Atėjus Kalėdoms degdavo visos 24 žvakės. Berniukams tai labai patiko, jie pradėjo vainiką puošti eglės šakomis.

Advento vainikas patiko ir kitiems. Tačiau viena bėda: kieno gi namuose tilptų vainikas su 24 žvakėmis?

Tad liko tik 4 žvakės, atitinkančios 4 Advento sekmadienius.

# data[].attributes.body
Advento vainike degamos trys violetinės ir viena rožinė žvakės. Jos reiškia 4 savaites:

Pirmoji – Pranašo (-ų) arba Vilties

Antroji – Betliejaus arba Tikėjimo

Trečioji – Piemenų arba Džiaugsmo

Ketvirtoji – Angelų arba Ramybės

Kartais degama penkta – balta žvakė Kūčių vakarą.

Iš eglės šakelių pinamas vainikas simbolizuoja viltį. Žaliuojančios šakelės vidury žiemos – artėjančios gyvenimo ir vilties šventės nuojauta.

Savo apskrita forma vainikas primena žiedą. Apskritimas, žiedas, ratas simbolizuoja susijungimą, vienybę, tobulumą.

Žvakė – Jėzaus, pasaulio šviesos simbolis.

# data[].attributes.body
Nevalia linksmintis - šokti, dainuoti, pramogauti. Tačiau… Reiktų atsiminti, kad daina dainai nelygu. Seniau per Adventą žmonės, laukdami saulės sugrįžimo, atlikdavo įvairias apeigas. Joms būdavo skirta daug dainų.

Pasninkauti - nevalgyti nieko pieniško ir mėsiško. Seniau per adventą net tris kartus per savaitę (trečiadienį, penktadienį ir sekmadienį). Dabar advento laikotarpiu pasninkaujama penktadieniais.

Krikščionys per adventą: skaito ir apmąsto pranašų žodžius iš Biblijos, paruošia savo širdis Jėzaus atėjimui, stengiasi, kad juos supančioje aplinkoje būtų taika, džiaugsmas, ramybė, meldžiasi.