# data[].attributes.body
”Forkert nummer”, sagde en velkendt stemme

# data[].attributes.body
Jublende ændrede han ”er” til ”var”

# data[].attributes.body
"Du ser træt ud, i dag"

# data[].attributes.body
Jeg føler mig endelig hjemme igen

# data[].attributes.body
Du er fed, grinte hans mor

# data[].attributes.body
vægten var let til ikke var

# data[].attributes.body
"de vendte ryggen til det hele"

# data[].attributes.body
"Det er noget af en ølmave!"

# data[].attributes.body
hun hælder lort i mit ører

# data[].attributes.body
"Han hoppede.... engang, men ikke mere"

# data[].attributes.body
"Husker du i går" grinte han

# data[].attributes.body
"Det er noget af en ølmave!"

# data[].attributes.body
Hun smider sin taske, aggressivt væk.

# data[].attributes.body
Så dum er jeg heller ikke

# data[].attributes.body
Politiet kom, så ham aldrig igen

# data[].attributes.body
"Jeg har fortrudt alt" sagde hun

# data[].attributes.body
"hun fik en kniv i ryggen"

# data[].attributes.body
min ryg er fyldt med knivstik

# data[].attributes.body
Hvordan er det bedst, for os?

# data[].attributes.body
Hun er smuk, tænkte han stille

# data[].attributes.body
hun var en meget god mor

# data[].attributes.body
Jeg er ikke rig, grinte milliardæren

# data[].attributes.body
"all in" råbte han meget højt

# data[].attributes.body
Træet stod, voksede, levede og døde

# data[].attributes.body
Tiden gik hurtigt. Nu den stoppet

# data[].attributes.body
Jeg er fattig, sagde den rige

# data[].attributes.body
Jeg er rig, sagde den fattige

# data[].attributes.body
Tiden gik hurtigt. Han er væk

# data[].attributes.body
han sprang, halvvejs fortrød han

# data[].attributes.body
"Byrden er for hård at bære"

"Jeg kan ikke beskytte dig mere"

"Jeg bliver virkelig nødt til det"

"Jeg kan ikke holde hemmeligheden mere"

"Jeg kan ikke holde til det"

# data[].attributes.body
Hun grinte højlydt, i dræbene stilhed.

# data[].attributes.body
Jeg sprang ud, fortrød det hurtigt

# data[].attributes.body
Jeg siger det videre, løj hun.