# data[].attributes.headline
Які є шляхи подолання екологічної кризи? 

# data[].attributes.subject
Які є шляхи подолання екологічної кризи? 

# data[].attributes.body
Розвиток природничих наук зумовив розуміння того, що людина повинна підпорядковуватися законам природи як її складова частина, а не намагатися їх змінити. В.І. Вернадський ще в першій половині XX ст. передбачав, що біосфера переходить у новий стан - ноосферу - під впливом наукової думки й людської праці.

До вирішення будь-яких проблем людина повинна підходити з позицій екологічного мислення, тобто підпорядкування повсякденної практичної діяльності людини законам природи та вимогам охорони природного середовища.

Альтернативні джерела енергії - це поновлювані джерела, до яких відносять енергію сонячного випромінювання, вітру, морів, річок, біомаси, теплоти Землі, та вторинні енергетичні ресурси, які існують постійно або виникають періодично в довкіллі

# data[].attributes.attachment_link.title
СМІТТЄПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД ВИХІД ІЗ ЕКОЛОГІЧНОЇ КРИЗИ

# data[].attributes.headline
Збереження природи – умова виживання людства

# data[].attributes.subject
Збереження природи – умова виживання людства

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська правда _Життя

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
День Землі відзначається щороку 22 квітня. Ця назва, що використовується по відношенню до різних заходів, покликана спонукати людей бути уважнішими до тендітного і вразливого природного довкілля планети Земля.

День Землі - це цивільна ініціатива, вона відкрита для приєднання будь-яких людей, груп і організацій. Перша "одноразова" акція цього дня пройшла в 1970 році в США. На даний час у більшості країн День Землі ігнорується політичними діячами.

Починаючи з середини 1980-х років проявилися ознаки глобальної екокризи: споживання людством відновлюваних природних ресурсів перевищило можливості живої природи планети їх продукувати.

На основі підрахунків цих показників щорічно визначається "день порушення балансу споживання" ("overshooting day", "Hereinfall Tag"): 1987 року - 19 грудня, 1995 - 21 листопада, 2007 - 6 жовтня, 2009 - 25 вересня.

Таким чином, можна простежити тенденцію пришвидшення темпів вичерпання річного біоресурсного потенціалу планети та експлуатації біосфери за рахунок нащадків, що супроводжується необоротним виснаженням природи планети.

Прогнозується, що як наслідок у найближчі десятиліття драматичним чином деградуватиме біосфера, що загрожує існуванню людей.

9-10 березня 2009 року в Бонні (Німеччина) відбулася зустріч робочої групи ООН високого рівня з питань загроз природі планети.

50 висококваліфікованих експертів розглянули механізми глобальної стратегії збереження біосфери на період після 2010 року, обговорили інструменти втілення плану дій щодо збереження біотичної різноманітності.

У результаті зустрічі було висунуто ряд концептуальних пропозицій щодо діяльності ООН у цій сфері. Було звернуто увагу на фундаментальне значення біорозмаїття у функціонуванні біосфери, підтриманні стабільності клімату та життя на планеті, у тому числі існування сучасної цивілізації.

Стан біогеоценотичного покриву України сьогодні характеризується його серйозним руйнуванням, спричиненим антропогенним впливом. Такий вплив пов'язаний насамперед із розвитком сільського господарства, гірничо-видобувної, металургійної та хімічної промисловості, населених пунктів, енергетичної та транспортно-комунікаційної сфери.

Руйнування біогеоценозів та їх компонентів, у тому числі фітоценотичних, явища спустелювання, дегуміфікації, посилення процесів ерозії, підтоплення та фрагментації - виразні прояви екокризи. Мова йде про загрозу природній основі існування людства, держав та спільнот.

Власне тому ця тематика стала одним із пріоритетів сьогодення і зумовила потребу в започаткуванні політичних консультацій високого рівня з метою оцінювання ситуації та опрацювання варіантів наступної діяльності на рівні світових організацій та національних урядів.

Кризовий стан світової економіки дає додатковий шанс щодо переорієнтації сучасної цивілізації з споживацького розвитку на екологічно-збалансований.

Мова, зокрема, може йти про зелені інвестиції, альтернативну енергетику, інноваційні технології, створення стратегічного партнерства між країнам і різними секторами нового типу, залучення різних груп населення до такої еко-реформи.

Ситуація закінчення терміну дії Кіотського протоколу може також стимулювати збереження біорізноманіття та формування глобальної планетарної угоди щодо живої природи.

У рамках цьогорічного відзначення Дня Землі варто задуматися, як ми живемо, що ми робимо з живою природою, і що буде завтра (і яке воно буде!).

Щодня ми довідуємося про нові випадки знищення природного довкілля: риби в Київському і Канівському водосховищах, на Пслі і на Десні, про замерзлих звірів в пересувному зоопарку, про дельфінів у ваннах "Немо", про вирубані сквери в Харкові, Києві, Львові та ліси по всій Україні.

Що далі і заради чого? Ще трохи грошей конкретному олігарху? І проблеми для всіх нас на багато років? Без позитивних зрушень у нашій свідомості, практиці природокористування, в способах і рівнях споживання майбутнє як сучасної цивілізації, так і української держави є проблематичним.

Майбутнє починається сьогодні, з нашого двору і міста, вулиці і лісу, річки і моря. І чи світ даруватиме нам радість життя в здоровому природному довкіллі, чи це буде бетон, смог, сміття, пеньки і джипи - залежить також від нас.
Ярослав Мовчан, відомий український еколог, натураліст

# data[].attributes.attachment_link.title
Збереження природи - умова виживання людства

# data[].attributes.attachment_link.description
День Землі відзначається щороку 22 квітня. Ця назва, що використовується по відношенню до різних заходів, покликана спонукати людей бути уважнішими до тендітного і вразливого природного довкілля планети Земля. День Землі - це цивільна ініціатива, вона відкрита для приєднання будь-яких людей, груп і організацій. Перша "одноразова" акція цього дня пройшла в 1970 році в США.

# data[].attributes.headline
СКЛАДНІСТЬ ФЕНОМЕНУ БІОСФЕРИ І ВИЗНАЧЕННЯ ЇЇ СУТНОСТІ

# data[].attributes.subject
СКЛАДНІСТЬ ФЕНОМЕНУ БІОСФЕРИ І ВИЗНАЧЕННЯ ЇЇ СУТНОСТІ

# data[].attributes.body
В "Роздумах натураліста" В.Вернадський писав:"Земна оболонка, біосфера, що охоплює цілу земну кулю, має різко відокремлені розміри. В значній мірі вона зумовлюється існуванням в ній живої речовини - нею заселена. Між її косною, безжиттєвою частиною…і живими речовинами, що її насіляють, відбувається безперервний речовинний та енергетичний обмін, який матеріально виявляється рухом атомів, зумовленим живою речовиною. Цей обмін у ході часу проявляється закономірно мінливою, неперервно-спрямованою до стійкості рівновагою. Вона пронизує цілу біосферу, і цій біогенний струмінь атомів значною мірою її створює. Так неподільно і нерозривно біосфера протягом усього геологічного часу пов"язана з живою речовиною, що її насіляє". І далі: "…жива речовина біосфери - це сукупність живих організмів, що в ній живуть".

З наведених роздумів В.Вернадського, а також на підставі подальших досліджень можна говорити про наступні суттєві ознаки біосфери:

üБіосфера - загальнопланетна оболонка.

üСтруктура біосфери: нижні шари атмосфери, гідросфера, верхні шари літосфери.

üСклад і будова біосфери зумовлені сучасною і минулою життєдіяльністю всієї сукупності живих організмів.

üБіосфра є наслідком взаємодії живих і неживих компонентів, акумуляції та перерозподілу в ній величезної кількості енергії.

üБіосфера є термодинамічно відкритою, самоорганізованою, саморегульованою динамічно зрівноваженою, стійкою системою.

üМежі біосфери: верхня межа - променева - зумовлена наявністю жорсткого короткохвильового ультрафіолетового випромінювання. Від нього життя захищається озоновим шаром.

üНижня межа - термічна. В певних температурних режимах життя існувати не може.

üОсь такими є загальні суттєві ознаки біосфери.

# data[].attributes.attachment_link.title
Біосфера Захист і збереження Біологія

# data[].attributes.headline
БІОСФЕРА ЯК ГЛОБАЛЬНА СИСТЕМА

# data[].attributes.subject
БІОСФЕРА ЯК ГЛОБАЛЬНА СИСТЕМА

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Природа- це вічне життя, становлення і рух.

Природа не визнає жартів, вона завжди правдива, завжди сувора, завжди серйозна, вона завжди права; помилки ж і омани виходять від людей.

Природа - творець всіх творців.

Живі організми створюють особливу оболонку, яка проникає в інші сфери Землі і пов'язує всі компоненти в найбільшу екосистему - біосферу.

Біосфера - це природна підсистема географічної оболонки, що являє собою глобальну планетарну екосистему населену живими організмами, яка охоплює нижні шари атмосфери всю гідросферу і верхній шар літосфери.
Важливою особливістю біосфери є її злитість з іншими геосферами Землі. Біосфера розміщена в межах атмосфери, гідросфери та частини літосфери. Загальна протяжність біосфери за радіусом Землі складає близько 40 км. Вона простягається від нижньої частини озонового екрана атмосфери, що розташований на висоті 20-25 км над рівнем моря, до верхньої частини гірських порід суші та дна Світового океану. Нижня межа простягання біосфери лежить на 23 км вглиб суші та на 1-2 км нижче дна океану

Компонентами біосфери є жива речовина, гірські породи, вода, повітря, сонячна радіація. Для біосфери є характерним те, що вона включає речовину у твердому, рідкому і газоподібному станах, тобто вона трифазна. Основним джерелом всіх процесів, які в ній відбуваються є сонячна енергія.

Перші уявлення про біосферу як про "ділянку життя" та про зовнішню оболонку Землі сформулював Ж.- Б. Ламарк (1802) у працях якого є чимало глибоких геохімічних ідей, хоч і не дуже вдало викладених. Зокрема, у праці "Гідрогеологія" він перший звернув увагу на те, що живі організми впливають на земну кору і що всі мінерали цієї кори є продуктами життєдіяльності рослин і тварин, котрі існували на земній поверхні.

Найбільш вдалий термін "біосфера" (від грец. bios - життя і sphaira - куля) як "лик Землі" запропонував австрійський гідробіолог Едвард Зюсс у 1875 р. для виділення поряд з атмосферою, гідросферою та літосферою ще однієї оболонки, яка розміщена на сухопутній та водній поверхнях, хоча на початку свого існування була пристосована лише до життя у гідросфері.

Сучасне вчення про біосферу розроблено В.І.Вернадським (1926).

В. І. Вернадський одним із перших усвідомив величезний перетворюючий вплив живих організмів на всі три зовнішні оболонки Землі в планетарному масштабі, тісну взаємодію і взаємозалежність усіх форм життя. Це дало йому поштовх до створення всеохопної теорії біосфери, тобто тієї частини зовнішніх оболонок нашої планети, які безпосередньо пов'язані з існуванням життя на Землі.

В.І. Вернадський писав: "Біосфера - це явище космічного характеру, її важливою особливістю, головною геологічною силою є життя - "жива речовина", що не просто населяє біосферу, а перетворює зовнішній вигляд Землі...".

По-різному П.А. Тутковський і В.І. Вернадський тлумачили місце людини у біосфері. Для В.І. Вернадського людина - головна, найпотужніша геологічна сила. Перевлаштування на засадах розуму й управління взагалі трансформує її у новий якісний стан - ноосферу. П.А. Тутковський також визнає значний вплив людини на біосферу, але зауважує, що людина не може змінити, наприклад, межі розповсюдження корисних рослин. Очевидно, подібна характеристика антропогенного чинника прямо пов'язана із сутністю біосферної концепції П.А. Тутковського: якщо біосфера - лише живі істоти (неорганічні сфери - вилучені), то і вплив на них людини важко порівняти з класичними еволюційними рушіями: добором, боротьбою за існування, спадковістю, мінливістю тощо.

Біосфера охоплює усі частини планети, освоєні життям. Ті ділянки біосфери, де є умови не тільки для виживання, а й для розмноження живих істот, називають полем існування життя. А прилеглі території, де організми лише виживають, але не здатні до розмноження, називають полем стійкості життя. Поле існування життя визначають такі абіотичні умови:

- достатня кількість кисню та вуглекислого газу;

- достатня кількість рідкої води, але не пару чи льоду;

- температура не надто висока, щоб не зсівся білок, та не надто низька, щоб нормально функціонували ферменти - прискорювачі біохімічних реакцій;

- необхідний мінімум мінеральних речовин.

Поширення живих організмів визначає межі біосфери. Верхньою межею біосфери є нижня межа озонового шару атмосфери. Вона знаходиться на висоті 20-25 км. Нижня межа біосфери проходить у літосфері: на глибині 2-3 км в земній корі та на 1-2 км нижче від дна океану. Отже, складовими біосфери є нижня частина атмосфери, уся гідросфера та верхня частина літосфери. Основною енергією, що забезпечую життя організмів, є сонячне тепло. Найбільше живих організмів біосфери зосереджується біля поверхні суходолу й води. Саме тут найкращі умови для життя: найсприятливіша температура, достатня вологість повітря, потрібна кількість кисню, є речовини, необхідні для живлення організмів.

Перший етап - етап гетеротрофної біосфери з домінуванням прокаріотів.

Визначальною рисою цього етапу є поява перших примітивних мікроскопічних нитко - і кулькоподібних, анаеробних без'ядерних одноклітинних організмів, які існували здебільшого у глибоких водоймах, де, з одного боку, був можливий речовинний обмін між твердою, рідкою і газовою фазами, а з іншого - був забезпечений захист від короткохвильового опромінення певною товщею води в умовах відновлювальної атмосфери.

Другий етап - етап автотрофної біосфери, зосереджений у водному середовищі.

Це етап формування величезного різноманіття біоти і потужної геохімічної роботи живої речовини, котра зумовила зміну хімічного складу атмосфери, накопичення у ній такої кількості вільного кисню, яка була достатньою для забезпечення необхідних умов існування рослинних і тваринних організмів на суші. Це був етап формування водної, або океанічної, частини біосфери.

Третій етап - це етап загально планетної біосфери після освоєння живими організмами суші.

Характерними рисами цього етапу є ґрунтовна перебудова біоти та середовища її існування на планеті. З'явилися тварини з подвійним диханням, що дало їм змогу вийти на сушу. Біосфера поступово насичувалася великою кількістю безхребетних (зокрема комах), риб, плазунів, птахів, ссавців, деревних рослин, а у кайнозойській ері - трав.

Четвертий етап - ноосферний

На цьому етапі стає помітним вплив виробничої діяльності людини на структуру біогеоценотичного покриву, зокрема внаслідок знищення лісів, розорювання степів та лісових згарищ, розгортання промислового мисливства, скотарства, ремісництва. У кінці цього етапу біосфера переходить у суттєво нову якість, новий етап розвитку - соціосферний етап, коли вона стає підсистемою соціосфери.

Жива речовина існує у формі конкретних живих одиниць - організмів (індивідів), які групуються в більш або менш дискретні одиниці існування матерії - види.

Основна маса живої речовини, наявність якої відрізняє біосферу від інших геосфер, зосереджена в порівняно невеликому прошарку - біостромі. Біостром лежить на поверхні суходолу та охоплює верхні шари водойм. У цій зоні знаходиться 98% всієї живої речовини планети.

За останніми оцінками, жива речовина складає 18x10і1 тонн. K.M. Ситник і С.П. Вассер (1992) вважають, що на Землі існують 1447609 видів живих організмів. На думку інших дослідників, їх набагато більше, можливо 80 млн видів. Повнота виявлення живих організмів неоднакова в різних царствах. Види судинних рослин виявлені на 80%, мохів - на 70%, водоростей - на 50%, грибів - тільки на 1-10% , членистоногих - на 3-20%, монер - на 15-20% та вірусів усього на 5%.

Унікальна роль живої речовини в біосфері полягає в її високій біогеохімічній активності. Жива речовина автотрофних організмів здійснює поглинання сонячної енергії та її перетворення в енергію хімічних зв'язків. Сукупна біогеохімічна активність живої речовини призвела до значної зміни газового складу атмосфери, в результаті чого атмосфера відновного типу перетворилася в атмосферу окислювального типу зі значним вмістом кисню. За рахунок діяльності біосфери на Земній кулі сформувався озоновий екран, який перехоплює більшу частину жорсткого космічного випромінювання та створює сприятливі умови життя на поверхні планети. Жива речовина змінила гірські породи та сприяла появі нових видів (вапняки та ін.). Життєдіяльність рослин, тварин та мікроорганізмів спричинила появу ґрунту. Жива речовина планети є ініціатором та рушієм біогеохімічних циклів речовин. Велике значення в цьому має розмноження організмів, яке В.І. Вернадський називав "розтіканням" живої матерії, її "прагненням до всюдності".

# data[].attributes.attachment_link.title
Біосфера як глобальна екосистема. Еволюція біосфери.

# data[].attributes.attachment_link.description
Природа- це вічне життя, становлення і рух. Природа не визнає жартів, вона завжди правдива, завжди сувора, завжди серйозна, вона завжди права; помилки ж і омани виходять від людей. Природа - творець всіх творців. Живі організми створюють особливу оболонку, яка проникає в інші сфери Землі і пов'язує всі компоненти в найбільшу екосистему - біосферу.

# data[].attributes.headline
Захист і збереження БІОСФЕРИ

# data[].attributes.subject
Захист і збереження БІОСФЕРИ

# data[].attributes.body
Збереження та поліпшення стану біосфери неможливе без збереження біологічного різноманіття (біорізноманіття) організмів, які населяють нашу планету. Для збереження видового різноманіття багато країн світу (серед яких і Україна) приєдналися до розробленої МСОП Всесвітньої стратегії охорони природи.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
БІОЛОГІЯ до ЗНО

# data[].attributes.attachment_link.title
#ЗАХИСТ І ЗБЕРЕЖЕННЯ БІОСФЕРИ

# data[].attributes.headline
ЄДНІСТЬ ЖИВОГО І ДОВКІЛЛЯ ЯК ОНТОЛОГІЧНАЗАСАДА ВЧЕННЯ ПРО БІОСФЕРУ

# data[].attributes.subject
ЄДНІСТЬ ЖИВОГО І ДОВКІЛЛЯ ЯК ОНТОЛОГІЧНАЗАСАДА ВЧЕННЯ ПРО БІОСФЕРУ

# data[].attributes.body
Останніми роками поняття біосфери можна почути дуже часто. Фахівці біологи, екологи, географи, геологи, представники гуманітарних наук, філософи, публіцисти в різних аспектах обговорюють проблеми біосфери, говорять про її унікальність, про складність функціонування, про людину як елемент біосфери, про негативний антропогенний тиск на біосферу і необхідність її збереження.

Отже, проблеми біосфери знаходяться зараз в центрі наукового, філософського і соціопрактичного осмислення. Цю обставину можна пояснити значимістю біосфери для існування людини, взагалі живого. Крім того, значна увага до біосфери пов"язана і з загрозливим екологічним її станом. Останнє визначає потребу всебічного аналізу біосфери з точки зору сучасної екології.

Коли ми аналізували предмет екології, то дійшли висновку про його багатоаспектність. Один з аспектів відрізняє саме вітчизняну традицію визначення предмету екології, витоки якої ми знаходимо в науковій творчості В.І.Вернадського : вважається, що предметом екології є біосфера.

В.І.Вернадський - видатний біогеохімік - був засновником вчення про біосферу.

# data[].attributes.headline
 БІОСФЕРА І ВИЗНАЧЕННЯ ЇЇ СУТНОСТІ

# data[].attributes.subject
 БІОСФЕРА І ВИЗНАЧЕННЯ ЇЇ СУТНОСТІ

# data[].attributes.body
Біосфера - складна за генезою і будовою глобальна екологічна система. Тому важко визначити її сутність однозначно, в одному аспекті. В.І.Вернадський розглядав біосферу в багатьох ракурсах.

Тому в його роботах представлено не одне, а багато визначень того, що є біосфера.

Біосфера - особлива, охоплена житттям оболонка Землі.

Біосфера - поверхня нашої планети, її зовнішня область, яка відмежовує її від космічного середовища.

Біосфера - область земної кори, де трансформується космічне випромінювання в діяльну земну енергію (електричну, хімічну, механічну, теплову).