# data[].attributes.headline
Авангардизм (франц. avant-garde — передова охорона) 

# data[].attributes.subject
Авангардизм (франц. avant-garde — передова охорона) 

# data[].attributes.body
напрям у літературі XX століття, пов'язаний із руйнуванням традиційних форм і канонів. До авангардистських стильових течій відносять футуризм, експресіонізм, конструктивізм, дадаїзм, сюрреалізм, імажинізм, абстракціонізм, кубізм.

# data[].attributes.headline
Розмаїття течій модернізму й авангардизму в європейській ліриці XX ст.

# data[].attributes.subject
Розмаїття течій модернізму й авангардизму в європейській ліриці XX ст.

# data[].attributes.body
Розмаїття течій модернізму й авангардизму в європейській ліриці XX ст. На межі 1900-1910-х рр. на світових художніх обріях з’явилися не просто модернові, а ультрановаторські явища, котрі отримали узагальнену назву «авангардизм»

# data[].attributes.headline
Гійо́м Аполл

# data[].attributes.body
Гійо́м Аполліне́р (фр. Guillaume Apollinaire), справжнє ім'я — Вільгельм-Альберт-Володимир-Аполлінарій Кострови́цький

# data[].attributes.headline
Кубізм Аполлінера полягав у тому, що митець використовував прийом колажу (фрагменти діалогів та фраз вуличного натовпу).

# data[].attributes.subject
Кубізм Аполлінера полягав у тому, що митець використовував прийом колажу (фрагменти діалогів та фраз вуличного натовпу).

# data[].attributes.headline
Завдання авангардного мистецтва 

# data[].attributes.subject
Завдання авангардного мистецтва 

# data[].attributes.body
своєрідно визначив знаменитий художник-сюрреаліст Сальвадор Далі: «Допоки взуття не зноситься, ми ним користуємося, коли ж воно стопчеться, ми закинемо його на горище і купимо інше.

Чом не вимагати того самого від мистецтва? І якщо вже воно застаріло й перестало слугувати нашим почуттям, викиньмо його на горище. Нехай належить історії...

Мистецтво, яке сьогодні насправді слугує нам і яке нам саме “за розміром”, - це, без сумніву, мистецтво, назване авангардизмом або новим мистецтвом. Стародавнє мистецтво будь-якої доби було, щоб ви й не сумнівалися, для свого часу новим і кроїлося, як і сучасне, за мірками і, отже, за законами гармонії тих людей, які ним користувалися...

Хай якою би великою була наша повага до померлого пращура, час з’ясувати: допоки ми будемо тягти на плечах його труп і потерпати від усіх стадій розкладання? Поховаймо ж його нарешті з усіма почестями й збережімо найкращі спогади. Заради поваги до мистецтва, заради поваги до Парфенону, Рафаеля, Гомера, єгипетських пірамід, Джотто оголосімо себе антихудожниками...».

# data[].attributes.headline
Аполлінер намагався 

# data[].attributes.body
Аполлінер намагався поєднати поезію та «життєву прозу». Для цього він звернувся до народнопоетичної творчості. Прикладом цього є його перша збірка «Звірослов, або Почет Орфея». Кожен вірш збірки — мініатюра, що описує якусь тварину. Поет відштовхується від характерної риси звіра або комахи, яких змальовує, і робить жартівливі узагальнення щодо явищ людського життя.

# data[].attributes.headline
Поет називав своє ми

# data[].attributes.body
Поет називав своє мистецтво «новим реалізмом», «надреалізмом», сюрреалізмом. Цей термін уперше пролунав із вуст поета 1917 року, започаткувавши нову модерністську течію. Сюрреалізм прагнув «створити видимість надреальної дійсності, яка поєднує риси яви й сну», «перебуває поза логікою, доводами розуму, традиційними естетичними та моральними нормами». У сюрреалістичних творах зазвичай наявне строкате зібрання власних страхів і наслань, незрозумілих явищ — мани чи мари, без пластичної цілісності композиції, але з утвердженням насолоди від почуття розкутості, творчої свободи, від звільнення глибоко захованих думок і сутностей, навіть від звільнення мови від бідноти граматики. Для Ґійома Аполлінера сюрреалізм був передусім засобом пізнання «не слів, не марень, а реальності», однак пізнання глибшого за просте відтворення життя, пізнання глибинного, внутрішньої сутності, ідеї. Отже, його поезія має насамперед філософський характер.

# data[].attributes.body
До своєї першої великої поетичної збірки «Алкоголі. Вірші 1898—1913 років» (1913) Аполлінер включив вірші, створені в різні часи, у тому числі «рейнські».

Вірші, що увійшли до збірки,— зразок аполлінерівського поетичного експерименту: частина віршів видрукована у вигляді «ліричних ідеограм» чи «каліграм», тобто таким чином, щоб їх текст утворював графічний малюнок.

# data[].attributes.headline
Початок XX ст. у

# data[].attributes.body
Початок XX ст. у літературі й мистецтві був позначений настроями кардинального заперечення тисячолітніх традицій і канонів. Недаремно російський поет-футурист Володимир Маяковський написав: «Я над усім, що зроблено, ставлю “nihil”» (латин, nihil - ніщо, нічого). У широкому вжитку митців-новаторів тієї доби були слова «nihil», «АНТИмистецтво», «АНТИхудожники» тощо.

# data[].attributes.headline
1918 року вийшла друком збірка «Каліграми. Вірші Миру і Війни». Поет знав про війну не з чужих слів: він на власному досвіді пізнав фронтове буття, втрати та смерть, жахіття боїв.

# data[].attributes.subject
1918 року вийшла друком збірка «Каліграми. Вірші Миру і Війни». Поет знав про війну не з чужих слів: він на власному досвіді пізнав фронтове буття, втрати та смерть, жахіття боїв.

# data[].attributes.headline
Я всесвітом упився

# data[].attributes.body
Я всесвітом упився

Із надбережжя дивлячись на гін ріки і сон шаланд

Тож слухайте мене бо я гортань Парижа

Захочу знову вип’ю цілий світ

# data[].attributes.headline
Каліграма Ґійома Аполлінера «Міст Мірабо»

# data[].attributes.subject
Каліграма Ґійома Аполлінера «Міст Мірабо»