# data[].attributes.headline
Løsninger på velfærdsstatens udfordringer: 

# data[].attributes.subject
Løsninger på velfærdsstatens udfordringer: 

# data[].attributes.body
1) Nedskæringsstrategien:
Nedsætte på velfærdsudgifterne ved forskellige midler:
a) Ændre/forringe overførselsindkomster
b) udliciteringer/privatiseringer
c) brugerbetaling
d) empowerment

2) Udvidelsesstrategien:
Få flere på arbejdsmarkedet og dermed stigende indtægter med forskellige midler:
a) indvandring og udenlandsk arb. kraft.
b) danskere hurtigere på arb. marked.
c) danskerne længere tid på arbejdsmarkedet
d) danskerne arbejder længere tid hver uge

# data[].attributes.body
Danskerne forventer at velfærdsstaten vil være der i samme eller større omfang i fremtiden.

Velfærdsydelserne forventes at blive forbedret i fremtiden.

Danskerne forventer at politikerne udbygger velfærdsstaten og ser negativt på dem, som vil forringe eller mindske den.

Politikerne tør ikke lave nødvendige velfærdsreformer af frygt for vælgerne.

Danskerne forventer at få ydelser, som de måske ikke har behov for.

# data[].attributes.body
a) Forsørgerbyrden
Det er meget dyrt at finansiere den universelle velfærdsmodel, fordi det er meget omkostningsfuldt at tilbyde gratis uddannelse, læge- og hospitalshjælp, bibliotekstjenester mv. Det er derudover meget dyrt at tilbyde overførselsindkomster til de mere udsatte i samfundet. Derfor ville det være godt, hvis der var en voksende unge generation til at komme på arbejdsmarkedet og give større bidrag til staten, men selvom vi har en stødt voksende ældregruppe, føder vi ikke tilstrækkeligt med børn til at opveje ligningen.

# data[].attributes.body
c) Den øgede individualisering

* individer vil sætte sig selv først frem for samfundet, som svække solidariteten i samfundet.

* Sort arbejde i (2015 for omkring 31 miliarder kroner. Kunne bruges til at finansiere velfærdsydelser.

*

# data[].attributes.body
b) Forventningspresset
Forventningspresset er noget som alle kommer til at tænke på. Er vores velfærdssamfund godt nok, eller kan det blive endu bedere? Vi har alt for høje forventninger til at vores velfærd skal forbedres. Istedet glemmer vi at tænke på, om vi kunne gøre en indsats selv. I stedet for kun at regne med, at staten ordner det for os.

De fleste politiske partier lover at de vil forbedre vores velfærd, men de overser lidt at vi slet ikke har pengene til det, det er kun liberale alliance der ikke vil bruge en øget mængde penge på velfærdssystemet.

# data[].attributes.body
Den øgede individualisering:
-Den hænger ret godt sammen med forventningspresset.
- man sætter sine egene behov først.
- Man begynder at arbejde sort, tjener penge som ikke betales til skat.
- Man bliver egoistisk og tænker kun på sig selv, hvilket kan påvirker de andre i samfundet. Man udnytter velfærdsystemet og egentligt ikke gider tænke på fælleskabet, så mister man forståelsen af velfærdsamfundet. i praktisk kan det være svært at få den til at hænge sammen.

# data[].attributes.body
1.forsøgerbyrden
- Færre penge til den enkelte borger.

- Staten har hele ansvaret. Det vil derfor værre nemmere for hele den offenlige sektor at bryde sammen hvis en del af den offenlige sektor fx sygehusene kollapser

- Større utaknemlighed blandt borgerne.

-Borgere har en større tendens til at udnytte de offenlige sektor/ydelser

- For stor tiltro til staten og dens politikker.

# data[].attributes.body
Den øgede individualisering
Borgere i samfundet ville sætte sine egne behov først, og ikke samfundets. Dette behov kan være drevet af egoisme. Det kan f.eks være sort arbejde, skatteundragelse.

# data[].attributes.body
c) Den øgede individualisering:
-  Det bliver mere du og jeg.
- Sætte sine egne behov før samfundet.
- Snyde skat ved sort arbejde bliver en højere prioritering, dette medfører at folk har større tendens til hvidvask af pengene som snyder alle.