# data[].attributes.body
Kevéssé ismert tény, hogy Patrik nem az Ír-szigeten, hanem a római uralom alatt lévő Britannia provinciában – feltehetőleg Walesben – látta meg a napvilágot. Patrik egy jómódú családból származott, ősei között áldozópapok is szerepeltek( Apja, Calpornius diakónus volt, nagyapja, Potitus pedig pap) ennek ellenére a szent fiatal éveiben pogányként élt, mígnem 16 esztendős korában ír kalózok elrabolták őt, és a „smaragd sziget” nyugati felén évekig pásztorként dolgoztatták.

# data[].attributes.body
Hite nőtt a fogságban, valamint naponta imádkozott.
Hatévi fogság után Patrik egy éjszaka álmában hangot hallott, amely azt mondta neki: ,,Jól teszed, hogy böjtölsz. Nemsokára visszatérsz hazádba.'' Rövid idő múlva még ezt mondta a hang: ,,Lám, a hajód készen áll!'' Urától elszökve egy kétszáz mérföldre lévő kikötőbe utazott, ahol talált is egy hajót. Különféle kalandok után hazatért családjához az immár húszas évei elején járó ifjú.

# data[].attributes.body
Eleven hite arra ösztönözte, hogy apjának és nagyapjának példáját kövesse és előkészüljön az egyházi pályára. Egy éjszaka álmában az írek hangját hallotta: ,,Kérünk, jöjj és élj közöttünk.'' Azután kérte fölvételét az egyházi rendbe, így akarta követni a hívást, amelyet ő úgy értelmezett, hogy missziós munkát kell végeznie az írek között. Először visszautasították, mert egy régi barátja kibeszélte egy gyermekkorában elkövetett bűnét, amely alól Patrik már régen föloldozást nyert. Az otthoni visszautasítás után Patrik Galliában folytatta tanulmányait. Később rá esett a választás, amikor Celesztin pápa tervei szerint egy püspököt kellett Írországba küldeni, hogy térítést végezzen.

# data[].attributes.body
Szent Patrik a 430-as évek elején érkezett meg az írekhez, és majdnem három évtizeden keresztül hirdette az igét a pogányok között. A püspökké kinevezett férfi nehéz helyzetben volt, hiszen Írország földjén – Britanniával ellentétben – soha nem jártak a római hódítók, így a kelta kultúra gyakorlatilag „érintetlen” volt a maga szokásaival, hagyományaival és ellenséges papjaival. Szent Patrikot a legenda szerint a következő évtizedekben gyakran fenyegették és akadályozták, ő azonban működése során így is számos kolostort és templomot emelt, és rengeteg hívet szerzett a kereszténység számára. Bizonyára még fogsága idejéből emlékezett rá, hogy az élénk ír temperamentumnak szüksége van arra, hogy szilárd keretek közé szorítsák. A papok és a világiak életét világos rendelkezésekkel fékezte meg, és ezzel megvetette alapjait annak a szokatlanul kemény fegyelemnek, amellyel az ír egyház századokon át kitűnt, és amely képessé tette, hogy kiálljon egy rettenetes üldözést.

# data[].attributes.body
-Egyszer egy forrás mellett töltötte az éjszakát. Reggel társaival együtt énekelve végezte a reggeli imát. Akkor odajött egy törzsfő két leánya fürödni. Elcsodálkozva azon, hogy fehér ruhás férfiakat látnak ott kezükben könyvekkel, megkérdezték, hogy a földről vagy az égből jöttek-e? Patrik Istenről kezdett nekik beszélni. A lányok érdeklődtek, hogy ez az Isten hol van, a hegyekben vagy a völgyekben, a tengerben vagy a folyóban? Akkor Patrik Krisztusról és az evangélium üzenetéről beszélt nekik. A két nővér olyan készségesen fogadta, hogy kérték, keresztelje meg őket rögtön ott a forrásnál.

-Egy alkalommal Patrik egy király előtt állt és Jézus szenvedéseiről beszélt neki. Közben a szent véletlenül a király lábára tette botját és úgy ránehezedett, hogy a bot hegye átjárta a király lábfejét. Mivel a törzsfő azt vélte, hogy szándékosan sebzi meg a misszionárius, mert csak akkor veheti föl a keresztény hitet, ha fájdalmakat szenved el Krisztusért, ezért csendben maradt türelmesen. Amikor Patrik észrevette, hogy mit tett, nagyon megijedt, és imádságával tüstént meggyógyította a királyt.

# data[].attributes.body
Patrik küldetését a feljegyzések szerint 461. március 17-én fejezte be, halála után pedig az Ír-sziget egy új történelmi korszakba lépett. A szent tevékenységét mindennél jobban megvilágítja az a tény, hogy Írországot hosszú ideig a „szentek szigeteként” emlegették.

# data[].attributes.body
Ünnepéről az 5. század óta tudunk. A római naptárba 1631-ben vették föl, március 17-re.
Írországon kívül többek között Észak-Írországban, Kanadában, az Egyesült Államokban, Új-Zélandon, Ausztráliában, Japánban, Dél-Koreában és Svájcban is megemlékeznek az ír hittérítő szentről.

# data[].attributes.body
A legenda szerint Szent Patrik a Szentháromság tanát egy háromlevelű lólevélről magyarázta az íreknek, így illusztrálva a keresztény tanításban a három isteni személy egységét. Mára a lóhere Szent Patrik napjának központi szimbólumává vált.
A háromlevelű lóherét már a kereszténységet megelőzően is szent növénynek tartották Írországban. Zöld színe és alakja sokak számára az újjászületést és az örök életet, három levele pedig az ősi, pogány vallás szent számát, a hármast, valamint az ősi hármas istenségeket szimbolizálta.